Geologické změny, jimž kontinent evropský na konci doby třetihorní 
a během doby diluvialní podčiněn byl, byly v severozápadní Evropě dosti 
zevrubně sledovány učenci anglickými, dánskými a jinými. Zvláštních zásluh zí¬ 
skali tu sobě Lyell , Wallace , Boyd Dawkins, Owen, Steenstrup atd. o vypozo¬ 
rování oněch ponenáhlých změn v dotyčných končinách evropských. Výsledkem 
jejich badání jest dosti rozšířený následující názor: Velká Britanie souvisela 
s pevninou evropskou na jihu, a sahala až ku čáře stouzlové hloubky (I Iundertfaden- 
Tieíě) na západ; Severní moře tvořilo velké říční údolí, skandinávský polo¬ 
ostrov, zdá se, že rozprostíral se až k ostrovu islandskému a snad až i ku 
grónskému, jsa s nimi bezprostředně spojen. Jakkoliv domněnka tato zdá se 
býti mnohými, velmi závažnými doklady dotvrzena, zůstávají tu mnohé věci 
spornými, jako na příklad sporné jest dosud stáří vrstev »Forest Bed«, obsahu¬ 
jících zvířenu zajímavou, o nichž starší geologové se domnívají, že spadají do 
diluvia, kdežto mladší, jako G. F. Newton a Cl. Beul 1 tvrdí, že jsou stáří 
třetihorního. 
I. 
Záhadnějšími a neurčitějšími jeví se nám změny, sběhnuvší se za doby 
diluvialní na jihu, jihovýchodu, východu a severu evropském. Jednak ony 
změny sledovati, jednak poukázati k tomu, že stává poměr mezi změnami 
geologickými a změnami v kontinentálním podnebí střední Evropy, jest před¬ 
mětem předloženého pojednání. 
Počněmež otázkou o pevnině istro-dalmatshé. 
Ve svém, v roce 1864 vydaném pojednání, promlouvá Q. Staclie' 1 2 3 o sle¬ 
pencích dalmatského pomoří, v nichž našel zbytky »jelena a koně« a jež 
pozoroval na ostrově Ložině v Kvarnéru a na Spalmadore nedaleko ostrova 
Hvaru. I uzavírá Stache , že ostrovy zmíněné jsou zbytkem rozsáhlé pevniny 
istro-dalmatské, která se částečně za doby velmi mladé pod hladinu mořskou 
ponořila. Názor svůj opakuje Staclie ještě v roku 1876. ;l Podobné názory 
vyslovili Suess , 4 5 6 Mojsisovics 5 a Neumayr . G Za svého, v r. 1873 do Dal- 
1 Geological Magazíne 1880. 
2 Ósterr. Revue, B. 6, p. 174. 
3 Verhandl. d. k. k. geolog. Reichsanstalt. Wien 1876, p. 127. 
4 E. Suess: Entstehung der Alpen, Wien 1875. 
5 Dolomitriffe Siidtyrols, p. 531. 
6 Neumayr: t)ber den Bau der Insel Kos. Denkschr. d. k. Akad. d. Wiss. Wien, 
B. XL, 1879. 
Rozpravy. Ročn. I. Tř. II. Č. 14. 
1 
211 
