4 
macie podniknutého geologického výletu přesvědčil jsem se, že velká čásť 
vrstev eocenových u Splitu ponořena jest pod hladinu mořskou. 7 
Náhledy jmenovaných badatelů, jinak dosti závažné, postrádaly dosud 
obšírnějších paleontologických dokladů. V minulých letech zaopatřil sobě 
c. k. geologický ustav vídeňský hojnosť slepenců, bohatých na kosti diluvial- 
ních zvířat nejenom z přímoří dalmatského a isterského ale i z ostrovů tamějších, 
v 
tak z Pulje v Istrii, ze Šibeníku, Oliveto a Starigrodu v Dalmácii, z ostrova 
Hvaru, z Porto Crivizza a Balvanide na ostrově Ložině, pak i ze Saone 
u Verony. Tehdejším ředitelem ústavu, dvorním radou Fr. ryt. Hauerem a ny¬ 
nějším ředitelem, dv. radou D. Sturern byl jsem vyzván, vzácný materiál 
vědecky spracovati a zprávu o svých pozorováních podati. Ve zprávě své ze 
dne 6. května 1882 s poukázal jsem k tomu, že celá řada mnou určených 
bejložroutů předpokládá rozsáhlých pastvin, že množství zvířat takových na 
poměrně malém ostrovu Hvaru nalézti dostatečné potravy nemohlo, že sou¬ 
hlasí nálezy ostrovů oněch s nálezy na pevnině isterské a dalmatské učiněných 
a že tudíž ostrovy zmíněné souviseti musily za doby diluvialní s pevninou 
dalmatskou a isterskou. Na základě zvířeny slepenců těch vyslovil se M. 
Neumayr 9 takto: »Ze zprávy Woldřichovy vysvítá, že značný počet divokých 
bejložravců na tak malé ploše, jakou zaujímá ostrov Hvar nemohl se vyživiti. 
Jest známo, že podobné poměry na žádném ostrově celé zeměkoule se nena¬ 
cházejí; i ostrovy Falklandské, na nichž kůň a skot zdivočeli, ano i ostrovy 
Galopagos, na nichž divoký skot žije, mnohem větší jsou než ostrov Hvar. 
Poměrně bohatá zvířena jeho dokazuje nyní s úplnou určitostí, že dalmatské 
souostroví až do doby diluvialní pevninou bylo, a že nynější podoba Jader¬ 
ského moře velmi mladého původu jest « S tím souhlasí úplně náhledy 
Neumayra o způsobu a době vzniku souostroví řeckého a východní části pánve 
moře Středozemního, jak uvidíme dále. 
Od roku 1886 až do r. 1890 zasýlal mi prof. R. Gasperini ze Splitu 
kosti k určení, jež vykopal v okolí splitském, dubičském a na ostrově Hvaru. 
Sledoval jsem současně otázku naznačenou, jelikož i pro výzkumy středo¬ 
evropské důležitosť má, až konečně dospěl jsem k následujícím výsledkům. 
Ze za doby eocenové jihozápadní úpatí jihovýchodních Alp (Dinara a 
Marino) bylo ponořeno pod hladinou mořskou, toho jest důkazem, že v ta¬ 
mějších krajinách eocenové vrstvy 10 jsou vytvořeny. V Istrii a Dalmácii spodní 
a střední vrstvy útvaru neogenového (pásmo miocenové) scházejí, svrchní vrstvy 
útvaru toho jsou sladkovodními usazeninami zastoupeny, 11 toť důkaz, že musila 
pevnina istro-dalmatská již za starších dob neogenových rozsáhlou býti. Zajímavou 
7 Woldřich: Geoi. Mittheilungen aus Dalmatien. Verh. d, k. k. geolog. Reichsanstalt. 
Wien 1874. Nr. 4. 
8 Woldřich: Beitráge zuř Fauna der Breccien mit besonderer Beriicksichtigung des 
Pferdes, 2 Taf, Jahrb. d. k. k. geolog. Reichsanstalt. Wien, B. 32., 4. Heft 1883. 
9 Verh. d. k. k. geolog. Reichsanstalt. Wien 1882. Nr. 9, p. 161. 
10 Porovnej též: Woldřich: Geolog. Mittheilungen aus Dalmatien. Verh. d. k. k. 
geolog. Reichsanstalt 1874. Nr. 8, pag. 186, 
11 Porovnej tamtéž p. 188. 
212 
