7 
Z kostí v slepencích obsažených a pocházejících z ostrova Hvaru určil 
jsem: 18 Atelodus Merckii Brandt, Equus C. fossilis Rutim., Bos. spec., Bison 
priscus Rutim. ?, Cervus, dva tvary (Cervus elaphus L.? a Cervus dama L.?), 
pak Capra neb Ovis. Porovnáme-li šest až sedm bcjložroutů těchto s nálezy 
středoevropskými, tu poznáme, že odpovídá zvířena naznačená zvířeně sudsla- 
vické rozsedliny II., ano i oné z Výpustku na Moravě, a že sahá do období, 
kde diluvialní zvířena lesní u nás šířiti se počala. 
Ze slepenců u Pulje určil jsem: Equus Stenonis affinis Woldř. (tvar ten 
podobá se pliocenovému Equus Stenonis Costi), Equus quaggoides affinis 
Woldř. (podobá se pliocenovému Equus quaggoides Major), Equus C. fossilis 
Rutim. (podobá se jedné části našeho koně domácího Equus Caballus L.), 
Equus spec. (podobá se typu osla), Bos primigenius Boj., Bison priscus Růdim. ? 
Cervus (elaphus L. ř) a Gulo borealis Nilss. Ze Starigrodu v Dalmatii: Bos 
spec., Cervus elaphus L.; ze Šibeníku: Cervus dama L.; ze Saone u Verony: 
Cervus elaphus L.; z Porto Crivizza a Balvanide na ostrovu Lošniji: Cervus 
dama L. 
Zajímavým mezi naznačenými tvary jest tu rosomák (Galo borealis), který 
nijak nesouhlasí co do doby s ostatními tvary jmenovanými, nýbrž poukazuje 
na zvířenu glacialní a důkazem jest, že zástupcové zvířeny glacialní až do 
jižních krajin těchto se dostali. Vzhledem na nález tento mohl by úlomek 
lebeční, pocházející z ostrova Hvaru, jejž mi zaslal prof. Gasperini a jejž 
jsem označil »Capra neb Ovis«, náležeti kozorožci, Capra ibex L. Veškeré 
tvary zbývající a pocházející dílem z ostrovů, dílem z pevniny, souhlasí mezi 
sebou nejen co do obsahu, ale i co do doby. Jsouť to vesměs bejložrouti, 
kteří jen na rozsáhlé istro-dalmatské pevnině za doby diluvialní dostatečné 
potravy nalézali a na prostoře její se probíhati mohli. Ano koně jmenované vyža¬ 
dují i rozsáhlé roviny , jaké dnešního dne u Pulje není; na půdě istro-dalmatské 
bylo dosti příležitosti k dalšímu postupování vývinu koňů pliocenových, 
z nichž některé druhy, jako Equus quaggoides affinis, na spojení s Afrikou 
poukazují. 19 Stáda bejložroutů jmenovaných pronásledována byla šelmami, 
jejichž jednu skrýš jsem nalezl ve sluji Cetině u Vrlika na úpatí Alp dinárských. 20 
Z velkého množství, mnou vykopaných kostí, ve sbírkách mých uložených, 
určil jsem: Ilyaena spelaea, Ursus spelaeus, Ursus priscus aUrsus arctos. Forsyth 
Major uvádí medvěda Ursus mediterraneus Major, menšího nežli Ursus arctos 
ze slepence u Sistiany v okolí terstském. 21 
V roce 1886 zaslal mi prof. Gasperini z popelité země, naleziště to 
předhistorického na ostrově Hronu, několik člověkem rozbitých kostí zvířecích, 
18 Woldřich: Beitráge zuř Fauna der Breccien etc. Jahrb. d. k k. geol. Reichsanst. 
Wien B 32, 4. Heft p. 20, 1883. 
19 Zajímá nás, že tu tvar malého koně, v střední Evropě tak často se objevujícího, 
totiž Equus C. fossilis minor Woldř., nenalézáme; důkaz toho, ž kůň ten dostal se k nám 
ze severovýchodu. 
20 Woldřich: Geolog. Mittheilungen aus Dalmatien. Verh. d k. k. geolog Reichs¬ 
anst 1874. Nr. 8, p. 189. 
51 C. J. Forsyth Major: Remarques sur quelq. mammif. postertiaires de 1’Italie. Atti 
della Societa Italiana d. scienze nátur. Vol. XV. fasc. V. 1873, pag. 7. 
215 
