10 
Nejdůležitější jsou dále výsledky badání Arn. Locardova 31 v slepencích 
okolí Bastie na ostrově Korsice, kde se vyskytly vedle kostí člověčích, ssavčích 
a ptačích i skořápky měkkýšů pozemních a mořských, ještě dnes v okolí 
tamějším žijících. Měkkýši mořští jsou tudíž společní slepencům u Nizzy, 
u Mentone, i oněm ostrova korsického a sardinského. 
V slepencích u Bastie uloženy byly kosti příslušející: Homo, Canis vulpes L. ?, 
Lagomys corsicanus Cuv., Lepus, Myoxus glis Schreb., Mus sylvaticus L., Ovis 
musimon L., Glires, Perdix, Aves, Lacerta, Testudo. Laskavostí nej ochotnější 
zasláno mně bylo ředitelstvím musea »d’Histoire Naturelle« v Lyoně, kde nález 
Locardův uložen jest, několik kostí k prohlédnutí. 32 V hlodavci neurčeném 
mohl jsem poznati, tak jako Gervais, jen Mus sylvaticus L. (s charakteristickými 
známkami prvního a druhého třenovce hořejšího), ač to F. Major popírá; kosti 
holenní náležejí velmi mladému hlodavci, nejspíše Lagomys corsicanus Cuv., 
tři čelisti dolejší připisuji Mus orthodon, totiž myši, již popsal Hensel 33 ze sle¬ 
penců cagliarských v Sardinii, druh to stojící mezi Mus decumanus a Mus syl¬ 
vaticus; zachovaný, ale silně otřený zub první souhlasí úplně s obrazcem Hen- 
selovým tab. XIII. fig. 10. 34 ) Kosť holenní ptačí mně zaslaná stojí nejblíže Pyrrho- 
corax alpinus L. Seznam Locardův se musí tudíž doplniti druhy: Mus orthodon 
Hensel a Pyrrhocorax alpinus L. ? 
Co se týče pišťuchy, jest nutno podotknouti, že Lagomys corsicanus 
Cuv. 35 a Lagomys sardus Wagner jsou nejspíše ten samý tvar, jejž popisuje 
Hensel 36 pod jménem Myolagus Sardus a porovnává jejž se zbytky miocen- 
ními z Oeningena a Steinheimu. F. Major k tomu podotýká, 37 že pravé pi¬ 
šťuchy (Lagomys), žijící dnes po Sibiři až k Himalaji, jsou zastoupeny v miocenu 
wúrttemberském (u Althausen a u Riedu) druhem málo se jen lišícím od Lago¬ 
mys alpinus a nepalensis; že veškeré dnešní druhy severní ještě dosti známy 
nejsou, a že as s Myolagus souhlasiti by mohly. Zbývá jen ještě podotknouti, 
že pišťucha naznačená nejvíce se podobá Lagomys alpinus. 
Dále uvádí Locard ze slepenců okolí Bastie devatenáct druhů měkkýšů 
pozemních, vesměs do dnešního dne žijících, bud přímo vedle slepenců aneb 
v jiných částech ostrova toho; z měkkýšů slepenců těch uvádíme: Helix vermi- 
31 Arn. Locard: Notě sur les bréches osseuses des environs de Bastia, Corse. Archiv 
du Museum ďhistoire naturelle de Lyon 1873. 
32 Zaslány byly: Cráne, mandibules et os des membres de rongeur, asi 10 kusů; tibiae 
de rongeur, 17 kusů; mandibules de rongeur, 3 kusy, a tibia ďoiseau, 1 kus. 
33 Zeitschr. d. deutsch. geolog. Ges. B. VIII. 1856 p. 281. 
34 Při této příležitosti podotýkám, že dle alveol čelistí mně předložených měl každý 
zub dva kořeny jako Mus sylvaticus a Mus domesticus, kdežto Mus decumanus, Mus 
rattus vykazují u prvního třenovce dolejšího čtyry a u každého z druhých dvou zubů tři 
kořeny; o tom se však Hensel nezmiňuje. 
35 Tu má vlastně státi »Giebel« neb od tohoto pochází jméno »L. corsicanus« a 
36 Zeitschr. d. deutsch. geolog. Ges. B. VIII. 1856, p. 689. 
nikoliv od Cuviera, který jen zbytky korsikánské popisuje. 
37 F. Major: Remarq. sur qulq. mammif. postertiales de lTtalii. Atti della Soc. Ital. d. 
sc. nat. Vol. XV. fasc. V. p. 18. 
218 
