12 
Co se týče stop doby glacialní v krajinách, o nichž jednáme, tu dlužno 
ještě podotknouti, že Stefani 40 poukazuje na severní měkkýše mořské a klade 
váhu na Cyprina islandica, vyskytující se ve svrchních vrstvách pliocenu ital- 
v 
ského, tak na vrchu Mario u Říma, u Figarazzi a na Monte Pellegrino 
u Palerma na ostrově sicilském; pokládá tudíž vrstvy ty za popliocenní, totiž za 
glacialní; t éž Neumayr*') považuje vrstvy u Figarazzi, obsahující Cyprina islan¬ 
dica, Panopaea norvegica a jiné severní druhy, popsané March. Monterosatoem 
r. 1872, za glacialní. Musilo tu tudíž býti za časů glacialních spojení s ote¬ 
vřeným mořem. S tím souhlasí výrok F. Majorovo, že úžina messinská ještě 
za doby pliocenové širší byla nežli dnes; (Tyrrhenis p. 4). 
Uvážíme-li veškeré uvedené poměry, dospějeme k názorům následujícím: 
Měkkýši mořští, nalezení ve slepencích u Nizzy, u Mentone a na ostrově 
sardinském s diluvialními ssavci, byli tam tak dobře člověkem doneseni jako 
na ostrov korsický. Podobně soudí Neumayr o Cardium edule, jehož skořápky 
na pahorcích poloostrova Chalkidike v moři Egejském roztroušené byl nalezl. 
Z částečně stejného obsahu nálezu cagliarského na ostrově sardinském a nálezu 
u Bastie na ostrově korsickém vysvítá, že ostrovy ty spojeny byly, což též 
i F. Major předpokládá. 42 
Stopy člověka jakož i více ssavců na Korsice a Sardinii nalezených, jako 
Myoxus glis, Mus sylvaticus, Arctomys, Cuon a snad i jiných, odpovídají nálezům 
na více místech pevniny italské a francouzské, a poukazují tudíž na někdejší 
souvislost ostrovů těch s kontinentem. 
Jelikož na ostrově Elbě dva tvary medvědí sotva, na nepatrném ostrově 
Pianose pak dva druhy rodů Cervus a Sus, a snad i medvěd (Ursus spelaeus) 
a na nepatrném ostrově Giannutri druhy dvou rodů bejložroutů uživiti se ne¬ 
mohli a jelikož několik druhů těch na blízké pevnině toskánské se nalezly, musily 
ostrovy ty alespoň s pevninou italskou spojeny býti. 
Uvážíme-li dále, že na ostrově Elbě bylo objeveno naleziště diluvialního 
člověka, obsahující množství nástrojů, zhotovených z pazourku a z obsi- 
dianu, že obsidian tam se mohl dostati jen snad z ostrova sousedního 
Pianosi anebo z ostrova sardinského 43 a pazourek nejspíše z krajů francouz¬ 
ských, že dále stopy člověka doby té nalézáme nejen na ostrově korsickém 
a sardinském, ale i na protější pevnině italské, a že konečně i diluvialní zví¬ 
řena toskánská alespoň částečně souhlasí z nálezy na ostrovech Elbě, Pia¬ 
nose, Korsice a Sardinii: tu musíme doznati, že v jistém období diluvia ve¬ 
škeré ostrovy jmenované souvisely mezi sebou a s pevninou italskou a že tehdy 
i pevnina , zkrátka sardo-italskou pojmenovaná , existovala. 44 Nezdá se však, 
40 Carlo de Stefani: Sedimenti sottomarini del 1’epoca postpliocenica in Italia. 
Bullet. del Com. geologico, 1876, Nr. 7, 8. 
41 M. Neumayr: Uber den geolog. Bau der Insel Kos. Denkschr. der k. Akademie 
der Wissensch Wien. B. XL 1879. 
42 Forsyth Major: Remarq. s. quelq. mammif. posttert. de fltalie. Atti della soc. 
Ital. d. sc. mat. Vol. XV. fasc. V. 1873. 
43 Porovn Woldřich : Die áltesten Spuren der Cultur in Mitteleuropa. Wien 1886. p. 22. 
44 Názor ten pronesl jsem již roku 1886, porovn. spis předběžně citovaný p. 22. 
220 
