16 
přestala. Ano po severním břehu severozápadní Afriky tehdáž táhnoucí se po¬ 
hoří povstáním tu Rudého moře , které za dřívější doby býti nemohlo, kleslo 
pod hladinu mořskou. Mládí Isthmu suezského vysvítá, jak Fuchs 54 dokazuje, 
z velmi mladého složení jeho; střed skládá se z usazenin sladkovodních, obsa¬ 
hujících dnes ještě žijící Conchylie nilské, severně ležící čásť vykazuje ještě 
mladší vrstvy se zvířenou středomořskou a jižní čásť se zvířenou rudomoř- 
skou. Co se týče diluvialních vrstev mořských, nalézáme tu v souostroví egej- 
skémjen na jihu a sice na ostrově Rhodyži zbytky borealních měkkýšů; Fischer 55 
uvádí jich odtud několik, mezi nimi Cyprina Islandica. Důkaz to, že východní 
čásť Středozemského moře s velkým Oceánem souvisela. Též z druhých období 
diluvialních velmi zřídka s vrstvami mořskými v souostroví se potkáváme a tu roze- 
znávati sluší vrstvy starší ve výšce 500' a mladší ve výšce asi 100'; klesla tudíž 
hladina mořská mezi nimi o 400'; podobně se to má též u Ficarazzi na ostrově 
sicilském. I okolnosť tato poukazuje na velkou změnu mezi starším a mladším 
obdobím diluvialním. 
Sledovati tu změny podrobně za jednotlivých období diluvia nelze pro ne¬ 
dostatek nálezů diluvialních. Jen tolik lze souditi, že pánev jihoegejská a trhliny 
cyldadské klesly za mladšího období diluvialního, kdy též souvislost Afriky 
se Sicílií přerušena byla. 
V. 
Obrátíme-li konečně pozornost svou na východ a sever , můžeme i zde 
velmi zajímavých a velmi důležitých změn za doby diluvia sledovati. 
Především dlužno tu poukázati na výsledky geologického badání Traučolda 
z Moskvy 56 v eluvm ruském. Dle těch jest hlína, povstalá ledovci, i s balvany 
bludnými nejmladší útvar severoruské roviny; jest tu hlína ta nejsvrchnějšf 
vrstvou. Období glacialní předcházelo tudíž přímo době nynější severního 
Ruska; když toto podléhalo ještě vlivu glacialnímu, bylo jižní Rusko na po¬ 
lohách »černozemě« pokryto travinami, a tudíž dříve přístupno velkým tlusto- 
kožcům a přežvykavcům, nežli Rusko severní. »Diluvium,« praví Traučold, »lze 
v Rusku jako geologický horizont sotva vymeziti, poněvadž diluvialní zvířena 
jest tu do altuvia uložena a do nejsvrchnější vrstvy eluvia , totiž do rozpuštěné, 
vysládlé půdy, kteráž na místě ležeti zůstala.« Z toho vysvítá, že za velmi 
dlouhých dob, když v střední Evropě ledovce byly ustoupily a kdy největší 
čásť mohutných poglacialních vrstev, skládajících se hlavně z hlíny (Loss), se 
byla utvořila, severní Rusko ještě v období glacialním trvalo. 
Důležitou jest dále práce Modesta Bogdanoiva 57 hlavně po stránce zoogra- 
fické, ačkoliv po stránce geologické nedůsledná jest, týkající se ptactva a ssavců 
51 Th. Fuchs: Die geolog. Beschaffenheit der Landenge von Suez. Denkschr. der 
k. Akad. der Wiss Wien, 1877. Vol. XXXVIII 
55 P. Fischer: Paléontologie des terrains tertiaires de Pile Rhodus. 
56 Zeitschrift der deutsch. geolog. Gesellsch. 1879. 
57 Mo^ecTa EoiyjaHOBa : IIthu,e>i h sirbpu qepHoaeMHoň noaocLi IIoBOJi^KbH ir /jojihubi 
cpeflHeíí h iniacHeň Bojira. (Bio-reorpa3>H<iecKic MaTepiajisi). Kasant 1871. Též:Quelques 
mots sur ťhistoire de la fauna de la Russie ďEurope. Arch. des Scienc. phys. et nat. 
Vol. 56. Généve 1876. 
224 
