17 
v území Volhy a ve střední a dolní části údolí řeky té žijícího. Bogdanow přede¬ 
vším uvádí, že známá jihoruská »černozem« povstala rozkladem pozemních 
rostlin; mohutnosť její, až 1 ‘8 m silná, dokazuje, že útvar ten, nikdy níže 
nežli 170 m se rozkládající, již ku konci doby třetihorní, ne-li dříve, nad hla¬ 
dinou mořskou se nacházel. Kóppen 58 ovšem míní, že černozem pochází z dob 
meziglacialních, což však s geologickým vývinem krajů oněch nesouhlasí, neboť 
na půdě balvanů bludných, jakož i v poušti aralo-chvalinské se nenalézá. Ne- 
bylyť pak krajiny balvanů bludných, jak se Bogdanow domnívá, ještě za mladé 
doby pod vodou mořskou, 59 nýbrž byly pokryty sněhem a ledovci od severo¬ 
západu se táhnoucími až pod hřbet uralo-baltický; výběžky jejich sáhaly i za 
hřbet ten na jihovýchod, zanechávajíce i zde naznačené balvany. Tající led do¬ 
dával vodu Volze. Aralo-chvalinská poušť byla pokryta mořem až do středu 
Asie sáhajícím a do toho Volha odtékala. Jestli drahá doba glacialní skutečně byla 
a dlouho trvala, jak tvrdí mezi jinými hlavně PencJc a Brucknerf 0 pak alespoň 
v Rusku tomu tak nebylo. Hj. Sjógren 61 uvádí, že za dob, do kterých se 
druhá doba glacialní klade, za hřbet uralo-baltický žádný led nesáhal a tudíž 
i moře aralo-chvalinské dále se nerozšířilo. Podotýkám, že oscillace glacialního 
období nezdá se býti všude stejná a že snadno jednotlivý lokální objev její 
může se státi příčinou ku zevšeobecňování neoprávněnému. H. Keilhach 62 do¬ 
kazuje, že pohoří baltické podléhalo oscillaci ledovců poměrně velmi dlouho. 
To však nepoukazuje ještě na dvojí glacialní období, dlouhým časem od sebe 
oddělené. Osudným stal se omyl K. Keilhacka při prozkoumání rašelinového 
ložiště západně od Lauenburku nad Labem se rozkládajícího 63 tím, že tu do- 
kázati se snažil a illustracemi dokazoval náhled o meziglacialním stáří ložiště 
toho Tím hlavně byl náhled o dvojím období glacialním podporován a roz¬ 
šiřován a přešel pak do všech spisů literatury o diluviu jednajících. Avšak 
H. Crcdner, E. Geinitz a F. Wahnschaffe 64 prozkoumali ložiště to znovu a pro¬ 
hlašují: »že rašelinové ložiště lauenburgské jest poglacialního stáří a nikoliv 
meziglacialního, že pak veškeré úsudky zakládající se na meziglacialním stáří 
ložiště toho žádného významu dále nemají«. Dlužno tu ještě podotknouti, že 
i geologové vídeňského ústavu ani v Haliči, ani na Moravě, ani v Dolních 
Rakousích doposavad žádných stop druhého období glacialního nenalezli. Jest 
tudíž theorie o druhém období a tudíž i o období meziglacialním alespoň na 
severu velmi pochybná. 
58 Holzgewáchse des europáischen Russlands II. 
59 Bogdanov drží se ještě staršího náhledu o rozsáhlém moři glacialním, na jehož 
hladině kry donášely balvany exotické do vzdálených krajů. 
60 Das Klima der Eiszeit. Verhandl. d 73. Jahresvers. d. Schvveizer. Natuiforscher 
Ges. in Davos 1890—91. 
61 Hj. Sjógren: Ober das diluviale uralo-kaspische Meer und die nordeuropáische 
Vereisung. Jahrb. d. k. k. geolog. Reichsanstalt. Wien 1889. 
6í H. Keilhack : Ober die Lage der Wasserscheide auf der baltischen Seenplattc 
Mitth. 1891, Heft 2. 
fi3 Jahrbuch d. k. preuss. geolog. Landesanst. 1884, p. 211—238. 
64 H. Credner, etc; Ueber das Alter des Torflagers von Lauenburg an der Rlbc. 
N. Jahrb. f. Mineralogie ect. 1889, B. II. p. 194— 199. 
225 
