20 
egejská pánev. Ze všeho dříve uvedeného zdá se vysvítati, že změny tyto staly 
se současně s vyzdvižením se Uralu. 
v 
Zbývá nám ještě pojednati o spojení Černého se Středozemským mořem 
v 
úžinou Dardanellskou. Uznává se, že za doby starších třetíhor Černé moře se 
Středozemským souviselo; a že tomu tak ještě za doby sarmatských vrstev nej¬ 
spíše bylo, poznamenává Andrussow ; 68 později spojení jmenované přerušeno bylo. 
v 
Tentýž badatel udává pak dále, jak z výzkumů Černého moře r. 1890 ruskou 
společností zeměpisnou provedených vysvítá, že ještě za doby čtvrtohor bylo 
v 
Černé moře brakické, jako jest dnes moře chvalinské a moře to pak teprva 
za pozdějších dob se Středozemním mořem spojeno bylo. Spojení to mohlo 
se tudíž státi až na konci doby diluvialní aneb na počátku doby alluvialní, 
což s výzkumy zoologickými tamějšími částečně souhlasí. Objevující se na dně 
v 
Černého moře, počínaje hloubkou 137 m , sirovodík v značné hojnosti, jehož 
přítomnost ovšem Andrussoiv hnilobě zbytků zvířecících připisuje, pochází 
nejspíše ze solfatarů podmořských, které se zřetelem na mladé stáří Uralu 
a na vulkanické horniny východního boku jeho velmi lehko v souhlas uvésti 
se dají. 
VI. 
Přehledneme-li zběžně hlavní kontinentální změny evropské za doby dilu¬ 
vialní, o nichž jsme pojednali, vidíme, že některé z nich jsou dosti správně 
objasněny a vyloženy, jiné jen pravdě podobně dokázány a že dosti zůstalo nám 
nesrozumitelných. Změny, o nichž pojednáno bylo, měly se asi takto: 
Za období glacialního, kdy Skandinávii a severoněmeckou rovinu, jakož 
v 
i část střední Evropy ledovce pokrývaly, spojeny byly: Španělsko s Marokkem; 
Korsika, Sardinie, Sicílie a Malta s Alžírem; východní část tehdy malého 
Středozemního moře jednak přes Saharu s Oceánem, jednak průlivem messin- 
ským se západní částí středomořskou souvisela; Rudého moře a uralského pohoří 
ještě nebylo; severní Rusko a severní část Sibiře sněhem a ledem pokryty 
byly, z nichž voda odtékala do rozsáhlého moře středoasijského. Druhého 
období glacialního alespoň na severu nebylo. Když ledovce ustoupily ze střední 
Evropy, souvisela rozsáhlá země britská s Francií, dalmatské ostrovy tvořily 
s Dalmácií rozsáhlou istro-dalmatskou pevninu, též Elba, Korsika a Sardinie 
nejspíše s Itálií sardo-italskou pevninu a Sicílie s Maltou a Itálií sicilsko-italskou 
pevninu; Gibraltar byl otevřený, západní čásť Středozemního moře souvisela 
průlivem sicilským s východní částí, poušť saharská povstala, severní čásť ruská 
byla ještě pod ledem, středoasijské moře trvalo. Po poměrně dlouhém času 
otevřel se ku konci doby diluvialní průliv doverský (Calais) a messinský, klesla 
adriatická pánev, jakož i spojení mezi Korsikou a Itálií vzalo za své a pánev 
jihoegejská a rudomořská rozsedlina se ponořily, Ural dospěl za to své nynější výše, 
severní Rusko a Sibiř ztratily ledovce a naklonily se k severu, moře středo- 
68 Tiefseeuntersuchungen im Schwarzen Meere im Jahre 1890 durch die russische 
geogr. Gesellsch. Peterm. geogr. Mitth. 1891. Heft 2. 
228 
