23 
Pozoruhodnějším zdá se mi býti co do obsahu výrok Kafkův (na str. 206), 
jenž zní: » Woldřich soudí z nálezu sudslavického, že zvířena štěpní takzvané 
zvířeně pastevní, totiž velké zvěři tlustokožné předcházela, čemuž úplně od¬ 
porují ve skutečnosti pravidelně utvořené vrstvy hlíny v okolí pražském.« 
K tomu jest mi především podotknouti, že badatel ten spisy mé jen velmi 
zběžně čisti musil, jinak by se byl dočetl, co kolikráte opakuji a zvláště ve 
spisech »0 diluvialní zvířeně středoevropské« 73 a »0 diluvialní evropsko-severo- 
asijské zvířeně ssavců* 74 uvádím, totiž že nejen na základě nálezu sudslavi¬ 
ckého, nýbrž i na základě rozsáhlých studií, týkajících se různých nálezů 
evropských, náhled svůj jsem pronesl, a že dále poukazuji k tomu, jak zá¬ 
stupci severní prazvířeny před ledem, jižním směrem postupujícím, na jih a 
jihozápad se ubírali, a že to hlavně byla zvěř větší, pohyblivější, která začala 
se stčhovati, jako mamut a nosorožec, obrové to zvířeny pastvin; uvádím, že 
zvířata ta k nám dostala se dříve nežli zvířena glaciální. O zvířeně této před- 
v 
glacialní jsem však ještě podrobně nepojednával. Ze by pak na půdě od ledovců 
zanechané, totiž na holé půdě beze prsti, na štěrku, na písku a na hlíně byly 
se ujmuly traviny a parky a v těchto ihned se usadila zvířena pastvin, to je 
přece rozhodnou nemožností. Uvedl jsem již, že Engler dokazuje tu dříve 
rostliny štěpní, mezi které dostala se, jak míním, na rozsáhlé. »čcrnozemi« 
vyvinutá zvířena štěpní; když pak u nás na pokrajích štěpní půdy traviny a 
křoví se uchytily a počala tu vegetace parku podobná, mohli teprve velcí 
bejložrouti se zde rozšiřovati, kteří zatím na jihu neb v krajinách před le¬ 
dovci chráněných se zdržovali; toť jest má zvířena pastvin poglacialní, jejíž 
v 
zbytky nalézáme v hlinách, o nichž dokázáno jest, že jsou poglacialní. Ze pak 
zbytky typické zvířeny štěpní zachovaly se a žijí v našich krajích porůznu až 
podnes, jako na př. u Felixdorfu a u Oberweidenu v D. Rakousích přímo na 
písku a štěrku staršího diluvia, kdežto nedaleko Oberweidenu uložená hlína 
(Lóss) se zbytky mamuta od všech geologů dávno za mladší uznána jest, do- 
v 
kázal jsem v jednom ze spisů svých. 75 Ze dále jednotliví zástupcové diluvialní 
zvířeny štěpní, jako Spermophilus a Cricetus, zachovali se až po dnes ve střední 
Evropě, jest známo. 
Co se tudíž týče geologických poměrů nálezů okolí pražského, mají-li se 
tak, jak je Kafka udává, tu možným se mi zdá jen dvoje vysvětlení: bud 
spodní vrstvy se zvířenou pastvin jsou předglacialní a nejmladší čásť poglacialní 
tu schází, anebo svišť štěpní (Arctomys primigenius Kaup čili Arctomys bobac 
Schrcb., jak Kafka uznává) se tu zachoval až do konce doby diluvialní; saháť 
zvíře to ještě dnešního dne od Uralu na západ až po Dněpr a do jihovýchodních 
krajin starého království Polského. 
73 Woldřich: Die diluvialen Faunen Mitteleuropas und eine hcutige Steppenfauna 
in Niederosterreich. Mitth. d. Anthrop. Ges. Wien B. XI. Heft 3 u. 4, 1882. 
74 Woldřich: Diluv. europáisch-nordasiatische Sáugethierfauna, auf Grundlage hinterl. 
Manuscripte. F. J. Brandťs. Mém. de 1’Acad. Imp. d. scienc. St. Petersbourg 1887, T XXXV. 
p. 11. 
75 Woldřich: Die diluv. Faunen Mitteleuropas. Mitth. d. Anthrop. Ges. B. XI. 1882 
231 
