5 
stejnomiskatá, anebo aspoň nejsou rozdíly mezi oběma miskami veliké, při- 
růstala-li však skořápkou, nastaly značnější rozdíly ve velikosti obou skořápek, 
které zároveň s rozlišným uložením těla daly podnět ku rozeznávání misky 
břišní a hřbetní. 
Pochod hořeji vypsaný lze velice dobře u rudistů pozorovati. Rod Diceras, 
nejstarší zástupce čeledi této, má misky, jak již bylo pověděno, poměrně málo 
nestejné; u některých, a to zvláště mladších tvarů, jsou již rozdíly mezi oběma 
miskami dosti značné. Tak rod Toucasia z urgonien, který zdá se býti přímým 
potomkem rodu Diceras sensu strictiore, má nestejnost misek již značně vy¬ 
vinutou. Podrod Heterodiceras se svými potomky rody Requienia a Matheronia 
rovněž jest již dosti nestejnomiskatý. U oddělení tvarů s uspořádáním zvrá¬ 
ceným dosahují pak rozdíly obou skořápek nej vyššího stupně. Jsou to hlavně 
rody Caprotina, Polyconites, Radiolites, Biradiolites a Hippurites. U posléze 
vytčeného rodu jest nepoměr obou skořápek tak značný, že měří-li zpodní 
skořápka velikého druhu jednoho v délce 40 cm , jest svrchní víčkovitá miska 
pouze 3—5 cm vysoká. 
Jsou ovšem některé žijící tvary, které plují volně v moři a přece se vy¬ 
značují nestejností misek, jako na př. některé druhy rodu Pecten; u těch mů¬ 
žeme předpokládati, buď že dříve přirůstaly, aneb že plovouce měly stále jednu 
a touž misku dolů obrácenou, tak že se opakoval pochod, který jsme vylíčili 
u druhů s miskami přirostlými. 
2. Tloušťka misek. 
Domněnka, že tloušťka misek u mlžů, jakož mocnost zevnějšího příkryvu 
u mořských živočichů vůbec jest v obráceném poměru s hloubkou moře, 
uznává se nyní všeobecně a nalézáme pro ni čím dále tím zřejmějších dokladů. 
Ve velikých hlubinách, kde panuje klid a není žádných proudů a vírů vodních, 
netřeba zvířeti misek tlustých, avšak v mělčinách, blíže u břehu, kde vlny 
mocně na břeh narážejíce nesčetné množství zbytků živočišných s sebou unášejí 
a kde tedy pohyb vody vůbec jest mocnějším, jest zapotřebí pevných, ochranných 
přikrývek pro útlé tělo mlžové. Nejstarší zástupci mlžů mají misky nad obyčej 
tenké a následkem toho i svaly, které těmito jemnými miskami pohybují, jsou 
slabé a zanechávají jen velice nepatrné otisky po sobě. Obě tyto okolnosti 
nasvědčují tomu, že staré usazeniny, jako na př. náš silurský útvar, povstaly 
z moře poměrně hlubokého a klidného. 
Jinak se to má u tvarů, které žily na stanovišti pobřežním. Ony mají 
misky tlusté, velmi pevné a obyčejně ke dnu přirostlé. Takovými miskami 
vyznačují se přede všemi jinými hlavně rudisté. U nich dosáhl vývoj stěny 
skořápkové a to hlavně v misce zpodní stupně takového, že vzhledem k mo¬ 
hutnosti stěny možno nazvati místo určené pro zvíře nepatrným. Je-li na př. 
průměr obústí některého druhu rodu Diceras as 7 cm , tu připadají z něho ani 
necelé 3 cm na dutinu pro zvíře a více jak 2 cm po každé straně na stěnu 
skořápkovou. A podobný poměr jeví se i u ostatních rodů a jen snad některé 
menší rody, jako Simacia, Gyroplcura a j. mají skořápky poměrně tenčí, ježto 
‘J39 
