8 
Počátek chodeb ve svrchní misce pozorujeme u rodu Stenopleura, kde 
od dutiny pro zvíře určené táhne se krátká a dosti objemná roura k vrcholu. 
Tento počátek, chodba pod vrcholem slepě končící a v dutině pro zvíře vnitřní 
perleťovou vrstvou uzavřená, vyskytuje se jen ještě u rodu Caprotina z našeho 
kládového útvaru. U rodu posléze jmenovaného přistupuje ještě 4 až ó chodeb 
obloukovitě zahnutých, které berou počátek svůj na patě zubu zadního a ná¬ 
sadce svalového a rovněž směřují k vrcholu a před ním slepě končí. U druhů 
z francouzského křídového útvaru nalezeny dosud pouze chodby 2. 
Rod Bayleia, který možno považovati za větev, jež daleko odloučila se 
od hlavního kmene rudistů, má ve svrchní skořápce 2 až 3 objemné chodby. 
Rody Caprina a Plagioptychus mají stěnu svrchní skořápky jaksi složenou 
ze dvou listů, které mezi sebou spojeny jsou nesčíslnými kolmými lištami, 
čili chodby ve stěně skořápkové jsou sobě téměř stejné a tak hustě vedle sebe 
položené, že příčky mezi jednotlivými chodbami jsou velice úzké. Největšího 
vývoje v tom směru dosáhl rod Caprinula, jehož průřez hoření skořápkou 
nabývá rázu bublinatého pro nesčetné množství chodeb k sobě hustě seřadě- 
ných. Podobný pochod jako u misky svrchní můžeme pozorovati u skořápky 
zpodní. První počátek chodby na zpodní skořápce možno nalézti na problema¬ 
tickém rodu Cryptaulia z českého křídového útvaru. Rod ten podobá se 
vnějškem rodu Caprotina a má ve vnější vrstvě podél rýhy svazové jednu 
až dvě chodby, za kterými ještě 2 až 3 záhyby v podobě zvlnění stěny sko¬ 
řápkové leží. U rodu Caprina jest ve zpodní skořápce řada otevřených chodeb 
pod zadním svalovým otiskem a pak u předního otisku svalového 2 až 3 
objemnější chodby. Největšího stupně dosahuje vývoj chodeb i pokud se zpodní 
skořápky týče u rodu Caprinula, u něhož vnější vrstva na zpodní misce skládá 
se vůbec ze samých chodbiček. 
Tuto řadu stále hojnějších a hustších chodeb ukončuje pak rod Radiolites, 
jehož obě skořápky složeny jsou z mřížoviny, jak o ní bylo již mluveno. 
Chodby ve svrchních miskách možno vysvětliti nutnou lehkostí těchto 
víček, aby mohly svaly snadno býti nadzdvihovány. Nesnadněji jest však vy¬ 
světliti chodby ve skořápkách zpodních. Jediný rozumný důvod jest ten, že 
skořápky měly být pevnými, ale zároveň mělo šetřeno býti hmoty stavební. 
Námitka, že jednomu a témuž úkazu, t. j. chodbám jednou ve skořápkách 
svrchních, podruhé těmže chodbám ve skořápkách zpodních dostává se jiného 
výkladu, zde není místnou, poněvadž u rudistů obě skořápky, jakož i chodby 
ve stěně jejich se obyčejně značně od sebe liší. Jen rod Caprinula má, pokud 
se chodeb týče, skořápky sobě téměř, rod Radiolites pak úplně stejné. Jakým 
pochodem chodby ve zpodních skořápkách povstaly, možno si snad takto zná- 
zorniti. Rudisté přirůstali ke dnu mořskému různými miskami, jednou dvou- 
zubou a jindy jednozubou. jako vůbec u nich v jisté doby zvláštní, nyní nevy¬ 
světlitelné poměry panovaly, které až ku tvarům zvráceným vedly. Na počátku 
křídového útvaru totiž povstaly tvary zvrácené čili inversní, při nichž původně 
pravá dvouzubá miska stala se pojednou levou. Mysleme si, že nějaký druh 
rodu Caprotina přirůstal levou dvouzubou miskou, která nyní u tohoto rodu 
242 
