9 
veskrze jest svrchní víčkovitá. Během dob se víčko to prodlužovalo, tvořilo se 
v něm místo pro tělo zvířecí a dříve kuželovitá pravá miska se umenšovala. 
V levé dvouzubé skořápce však byly původně již chodby, ty ovšem nezmizely 
rázem, nýbrž zůstaly, ač ovšem doznaly rovněž změn jako skořápka celá. 
A zde máme ono stadium vývoje, které nám asi představuje rod Cryptaulia. 
To byl asi původ chodeb těch ve zpodní misce a snadno možno si představiti, 
že později počet chodeb vzrostl, poněvadž mezi tím se dobře osvědčila ona 
jakási šetrnost, kterou pevné stavby prováděny byly prostředky malými. Proto 
klademe na konec řady v tom směru postupující rod Radiolites, který vždy 
dříve za blízkého příbuzného rodu Hippurites považován byl, který ale v skutku 
s ním velice nepatrné podobnosti má. U rodu Hippurites, nejmladšího zástupce 
rudistů, shledáváme se pojednou s ústrojností skořápkovou opět zcela jinou, 
normální ústrojností nynějších mlžů velice příbuznou. Tento zjev vysvětliti jest 
/ 
věcí velice obtížnou. Ustrojnosť stěny skořápkové, jak u nynějších mlžů jest, 
není však výsledkem těchto pochodů, které odbývaly se ve vymřelé čeledi ru¬ 
distů ; ona byla v téže podobě již v prastarých útvarech a dlužno tudíž i v tomto 
směru považovati rudisty za větev mlžů odloučenou. Rod Hippurites jest nej¬ 
lépe postaviti v této příčině (nikoliv však v kusech jiných) stranou a říci o něm, 
že jest to rudist se stěnou skořápkovou téměř normální, t. j. takovou, jaká 
vyskytuje se vesměs u mlžů nyní žijících. 
4. Otisky svalové. 
Svaly připevňující se na skořápky mlžů zanechávají na nich patrné stopy 
čili otisky, jež zvláště u mnohých zkamenělých zřetelné bývají. Je-li sval pouze 
jediný, zanechává zvláště na zpodní skořápce mlžů přirůstajících, jako na př. 
ústřic zkamenělých, otisk velice patrný, obyčejně v podobě prohlubené a ne¬ 
pravidelně rýhované jamky. Celkem seznáváme, že tloušťkou skořápky roste 
i síla svalu, neboť čím tlustší a větší skořápky, tím třeba silnějšího svazu liga- 
mentu, který skořápky otevírá a přirozeným způsobem tím mohutnějšího svalu, 
jehož úlohou jest, čeliti činnosti ligamentové. Nejstarší mlžové, jako na př. ro¬ 
dové v našem kambrickém a silurském útvaru, nemají na svých tenkých jem¬ 
ných miskách obyčejně žádných zřetelných otisků svalových na důkaz, že svaly 
byly velice slabé a že nebylo třeba v moři silurském silných provazců sva¬ 
lových, jakými se někteří druhové nyní žijící vyznačují. 
Pokud se umístění svalů týče, připínají se buď naplocho na skořápky 
aneb někdy, jak již pověděno, tvoří prohlubinu. U rudistů povstává však a jimi 
zase úplně zaniká zvláštní způsob inserce svalové. Již rod Megalodon má 
k umístění svalu zadního zvláštní vyvstalou lištu, která však dosud je v dutině 
pro zvíře a teprve u některých rodů rudistových posouvá se do plochy zám¬ 
kové poblíže zadního zubu. Rod Diceras nemá lišty, nýbrž dvě vyvstalé pol- 
štářovité vyvýšeniny, na nichž se mocné svaly ukládaly na plochách zdrsně¬ 
ných nepravidelnými rýhami zajisté proto, že sval spíše zachytiti se mohl 
na ploše drsné než na ploše hladké. Rod Diceras rozkládá se ve 3 podrody, 
243 
