10 
z nichž jeden a to Diceras sensu strictiore již opět jakousi obdobu lišty pro 
zadní sval má. 
Rody Bayleia, Apricardia, Requienia a Toucasia rovněž vykazují lištu 
určenou pro inserci zadního svalu. Silně vyvstalou lištu téhož účelu má rod 
Valletia a u rodu Caprotina konečně jest na svrchní skořápce pro zadní sval 
mocná, zubu podobná vyvýšenina tak zv. násadec svalový. Zadní zub u rodu 
toho jest rozdělen nízkou rýhou ve dví, přední čásť jest vyšší a o něco širší, 
zadní pak užší a nese na své vnitřní ploše otisk svalový, na zkamenělých 
jedincích zřídka dobře zřetelný. Tato druhá čásť zubu zadního jest násadec 
svalový, který ukládá se na zpodní skořápce do jamky mnohem širší než ná¬ 
sadec sám jest, ježto v této jamce upevněn jest sval zadní. Násadec má tudíž 
dvojí účel, on poskytuje předně místo zadnímu svalu k upevnění a vykonává 
za druhé úlohu zubu, poněvadž nad místo, kde sval jest připevněn, vrcholem 
svým vyniká. Poměry tyto dosahují největšího vývoje u rodu Hippurites, kde 
násadec svalový obyčejně přesahuje, pokud se výšky týče, přední čásť zadního 
zubu a jen zpodinou svou poskytuje místo k inserci zadního svalu. Ve sku¬ 
tečném případu byla u druhu Hippurites cornu vaccinum míra zubů: přední 
hlavní zub 5 cm, přední čásť zadního zubu 3 2 cm, násadec svalový 4'1 cm. 
Násadec svalový jest u rodu Hippurites úzký, plochý, zubu úplně podoben 
a od přední části zadního zubu úplně oddělený. 
Zvláštním zjevem, s nímž u rudistů se setkáváme, jest, že poměry, jak 
svaly se upevňují u rodů sobě velice příbuzných, jako na př. Hippurites, Ra- 
diolites a Biradiolites, jsou velice různé. O způsobu upevnění svalu u rodu 
Hippurites bylo již mluveno; u rodu Radiolites není vlastně žádného násadce 
pro svaly, nýbrž svaly upínají se na svrchní skořápce na vyvstávající lem 
kolem dutiny pro zvíře, který se až k zubům prodlužuje na obě strany. Jest 
to ovšem také silně vyvstávající lišta, než jí neodpovídá na zpodní misce žádná 
jamka, ano naopak svaly ve skořápce té inserují na vyvstalých polštářích. 
U rodu Biradiolites jsou všecky otisky svalové polštářovité a jen někdy vy¬ 
vstávají silněji otisky na miskách svrchních. 
Pokud se ostatních hlavních typů rudistových týče, tu má rod Caprinula 
a Caprina dosti slabé lišty pro zadní sval na svrchní, a nezřetelné lišty pro týž 
sval na zpodní misce; Polyconites silný násadec pro zadní sval na svrchní 
misce a rod Gyropleura rovněž na svrchní misce slabší násadec pro zadní sval. 
Pozoruhodno jest, že vždy jest to zadní sval, který upíná se na násadci 
aneb na liště vyvýšené. Význam zařízení toho a účel násadce nelze nyní dobře 
si vysvětliti. U některých typů rudistových jest zadní sval vzdálenější od liga- 
mentu než přední, tak že při otevírání misek ve směru, v jakém kniha se otevírá, 
zadní sval více natahován a napínán býval než přední. A v tom možno, že 
by bylo lze nalézti příčinu, proč sval inserci svou vyvyšoval. Avšak u velké 
většiny ostatních rodů jest poměr právě opačný, a sval zadní blíže jsa posunut 
ku ligamentu než sval přední napínal se při otevírání méně. U rodů s dlou¬ 
hými rovnými zuby mohla se svrchní skořápka otevírati jen kolmým pozdviho¬ 
váním skořápky svrchní. Tu zdálo by se, že násadec souvisí jaksi s tímto způ- 
Ž44 
