8 
II. 
Amputatio subtalica (Malgaigne) čítá se k operacím nejřidším. Několikráte 
byvši s dobrým výsledkem vykonána od Lignerollesa, netěšila se souhlasu 
odborníků, poněvadž se vytýkati mohlo, že tulus se svou nerovnou plochou 
spodní se nehodí dobře ke stoupání a poněvadž passivní pohyblivosť jeho ne¬ 
popovídá výhody značnější. Kdokoli však měl příležitost 1 operaci jen jedenkráte 
vykonati, spřátelí se s ní. Chůze operovaného je pružná, vypadá naprosto jinak, 
než chůze amputovaného v holeni. Pročež pochopitelno, že Malgaigne, Nélaton 
a i B. v. Langenbeck se stali jejími příznivci. Zvláště prvý doporučoval operaci 
tak vřele, že se po něm obyčejně zove. 
Příčina, proč operace provádí se tak zřídka, vězí v tom, že se obyčejně 
případ hodí buď k enukleaci Chopartovč, anebo že se provésti může operace, 
kterou Pirogov udal Jen sem tam se naskytne případ, kde měkkých částí je 
tak málo, že ani onu, ani tuto operaci provésti nemožno. 
Vzdor tomu, že operace je nad míru řídká, vymyšleno několik method. 
Vedle klassické methody Malgaigneovy vznikla methoda Textorova, Gůntherova, 
Linhartova. 
Už tomu mnoho let, co jsem tuto operaci provedl na klinice inšprucké 
přesně po způsobu Malgaigneově; i byl jsem s výsledkem velmi spokojen. 
Teprve po mnoha letech vyskytl se mi zase případ, ve kterém operaci 
bylo možná provésti. 
M. S . . . ová, žena přes 30 let stará, přišla na kliniku dne 21. ledna 1891 
se sarkomem, jenž se rozprostíral nad metatarsem a na vnitřním kraji nohy 
až k patě, jsa s kostmi srostlým. Nebylo možná ani podle Choparta ani podle 
Pirogova operovati; ba nebylo možná ani původní methody Malgaigneovy, ani 
modifikace Textorovy, ani Guntherovy se držeti, poněvadž zhoubný novotvar 
sáhal až přes onu čáru, kde řezy tyto se vedou. Avšak bylo možné, vykloubiti 
podle Malgaignea, ovšem jen tím způsobem, že se utvořiti musil lalok laterální. 
Malgaigne vymysliv svou methodu laloku mediálního kladl váhu na to, že tu 
je po ruce mohutné ložisko částí měkkých, které tvoří silný polštář, na němž 
amputovaný směle stoupati může; dále lalokem tím běží A. tibial. post., tak že 
o výživu laloku není strachu. 
Výhod těchto neposkytuje lalok laterální. Avšak, ohlížeje se k tomu, že 
veliké laloky z pouhé kůže utvořené při suprakondylární amputaci stehna 
a i jinde se výborně osvědčují (Beck, Bruns. sen.), odhodlal jsem se provésti 
v 
operaci s lalokem laterálním. Rez je pravý opak řezu Malgaigneova. Běží od 
inserce šlachy Achillovy přes patu prostřední čarou chodidla, ale obrací se ke 
kloubu Chopartovu směrem laterálním. Lalok byl všade stehy pečlivými přišit. 
Operace vykonána dne 23. ledna; první obvazek sundán dne 2. února, a ježto 
rána všade per primam zahojena byla, stehy vyňaty. Už dne 18. února jsme 
zkoušeli s nemocnou, jak umí choditi. I byli jsme radostně překvapeni, vidouce, 
že nemocná stoupá beze vší bolesti a velmi obratně. Při tom jsme pozorovali, 
že nemocná pahýlem svým aktivně hýbati může. Patrně srostly šlachy svalů 
256 
