10 
co nejvíce etherem prán a jen nepatrně zažloutlý; pro výklad náš se však 
výsledek ten lépe hodí Byloť nalezeno 
námi HJ % 50*81 
Schoopem 47*09 
C ltí H 20 N 2 2 HJ žádá 5157 
C 18 H 24 N 2 2 HJ žádá 48*08 
(1*2216 iodhydratu poskytlo 1*1398 Ag J). 
Barva za přítomnosti volného iodu vzniklých a Schoopem za substituční 
a addiční produkt [C 1S H 23 JN 2 2 HJ —{— J 2 J pokládaných hlatí byla i u zároveň 
vzniklých různá, černozelená až černofialová. Byly tím stálejší, čím méně vol¬ 
ného iodu při přípravě jejich přidáno bylo. Jen ty, které nadbytečný či volný 
iod rozkladu iodhydratu děkovaly, bylo lze bez větších změn a ztrát z alkoholu 
víckrát přehlatiti. 
Při přípravě pikranu obdrželi jsme smísením alkoholických roztoků a od¬ 
pařením ve vakuu neb na přísadu velmi málo vody hnědonídé skoro krychlové 
hlatě, při odpařování nenáhlém jehlice, naproti tomu vznikla sraženina světle 
žlutá jen při přísadě většího množství vody. Snadnou rozpustností v alkoholu 
methylnatéin a ethylnatém, malou v etheru, chloroformu a ligroinu vyhovoval 
údajům Schoopovým. Analysa elementární neopětována, jelikož při značně 
velkých molekulárních vahách, jež oběma vzorcům odpovídají, rozhodnutí 
o opodstatněnosti jednoho z nich ze získaných čísel nemožným by bylo. 
Z téže příčiny nebyl ani šťovan analysován aniž připraven. 
Kyselinou dusičnou dala i námi připravená hmota za přítomnosti kyseliny 
sírové žlutou nitrosloučeninu Též i chování k bromu a ledové octové kyselině 
i vznik chinonu a zápachu aldehydového při oxydaci chloridem železitým za 
tepla odpovídaly poznáním Schoopovým, za to však »živých barev« nenáhlou 
oxydaci nebylo lze připraviti, a neuvádí ani Schoop, jenž isolací barviv vzniklých 
zabývati se přislíbil, od času toho žádných dalších zpráv více. Za to čteme ve 
článku Heumanna a Wiernika (B. XX. 913), že získávali oxydaci zásady 
Schoopovy vždy jen barev slabých a mdlých a žádných barviv. Ježto pak 
u paradiamidodifenylmethanu uvedení čtyř methylů do amidových skupin stačí, 
aby zásada oxydaci barviva skutečného poskytla, svědčí trochu i to proti vzorci 
tetramethyldiamidodifenylethanu, že zásada Schoopova jen mdlých zbarvení a 
žádných barviv oxydaci volnou neskytá. 
Praktickým účelem práce naší a zároveň posledním důkazem skupení ve 
smyslu vzorce difenyldimethyldiamidoethanu bylo potvrditi očekávané a na¬ 
lezené dimethylanilinu obdobné chování vůči kyselině dusíkové. Přísadou dusánu 
sodnatého k roztoku zásady v kyselině solné vznikne ve vodě snadno roz- 
29 2 
