mine), že jaksi napřed ustanoven bý.ti může; neobmezené vsak jest, když 
množství květů v téže generaci jest neurčité a dle bujnosti rostliny proměnlivé. 
Jest tudíž hrozen, praví dále, dle tohoto výměru od definice jiných botaniků 
se lišícího vždy neobmezeným, aťsi má konečný květ čili nic, protože počet 
postranních os květních jest neurčitý. 
Po takovéto opravě znaku obou typů květenství nezdá se však název obme- 
zený a neobmezený dobře voleným, moha zavdávati podnět k nedorozumění, 
jak Al. Braun r. 1864 právem namítal. Název ten byl tedy později vůbec 
zanechán, leč Payer-ovo rozeznávání květenství vrcholíkovitého a hroznovitého 
dle toho, je-li počet vedlejších os téže generace určitý neb neurčitý, ujalo 
se trvale v náuce o květenstvích až do nejnovější doby. Zvláště Eichler 
(v Blůthendiagramme 1875), po něm Engler (v Naturliche Pflanzenfamilien 
II. 1. 1889) a mnozí jiní tímto způsobem liší květenství vrcholíkovité od hroz¬ 
novitého. 
Leží však na snadě, že tato definice sama jest velmi neurčitá. Nikdo ne¬ 
může říci, co jest počet určitý a co neurčitý, kde jeden přestává a druhý začíná. 
Eichler sám přiznává, že dle této definice okolík s konečným květem a s malým 
počtem paprsků od vrcholíku více než dvojramenného nelze rozeznati; avšak, 
praví dále, ony se vskutku také nijak od sebe neliší. To prý se vysvětluje 
starou zkušeností, že v přírodě ostrých hranic, jaké my ve svých osnovách 
klademe, nestává. 
Avšak odvolává-li se Eichler ke staré známé této zkušenosti, nemůže tím 
nikterak omluviti přípustnost definice, v nížto samé žádná hranice ostrá polo¬ 
žena není. Nelze tím omluviti, jestliže se dva pojmy, které se navzájem vylu- 
čovati mají, tak vymezí, že jedna a táž věc, jako okolík obmezený, pod oba 
pojmy stejně spadává. Zde neleží závada v neobmezenosti přírody, nýbrž v ne¬ 
správném, nedostatečném vyměření pojmu samého. Jestliže v přírodě vyskytují 
se přechody mezi květenstvím vrcholíkovitým a hroznovitým, mezi vrcholíkem 
a okolíkem, jestliže za jistých podmínek vrcholík může přejiti v okolík aneb naopak, 
musíme se tomu jako hotové události podrobiti, musíme ale přece moci po- 
věděti, kdy a čím nastává tento přechod, kde jest hranice, která se jím v pří¬ 
rodě překročuje. Ale tu možnost nesmí definice poskytovati, aby totéž kvě¬ 
tenství dle libosti brzy do typu hroznovitého, brzy do vrcholíkovitého se mohlo 
klásti. Takové chybné definice nesmí se strpěti. I jest to ku podivu, že morfo- 
logové novější vesměs ji jako nezbytnou a ničím jiným nenahraditelnou posud 
strpěli. 
Počtu určitému vyrozumívá se vůbec tak, že jest to počet malý, namnoze 
2 neb 1, počet neurčitý pak znamená počet větší a právě proto méně určitý. 
Avšak kde jest nějaká hranice mezi počtem menším neb větším ? Zajímavo jest, 
že Payer sám, od něhož chybná definice ona pochází, rozeznává pouze dva 
druhy své inflorescence définie čili květenství vrcholíkovitého, totiž vrcholík 
dvouramenný (cyme bipare) a vrcholík jednoramenný (cyme unipare). Vrcholík 
víceramenný (jemuž dal Eichler název pleiochasium) Payer neuvádí. K čemu 
potom ten tajemný výraz définie a déterminée, když by stačilo říci zcela přímo, 
že má *cyme« v jeho smyslu pouze dvě neb jednu osu postranní, které se stejným 
301 
