6 
způsobem do vyšších stupňů rozvčtvovati mohou? Bylo by pak ovšem zapotřebí 
odůvodniti to, proč na počtu 2 neb 1 zakládá se zvláštní hlavní typ, rozdílný 
od květenství hroznovitého s větším počtem os pobočných. 
Též Al. Braun v Ascherson-ovč ’) květeně Braniborské (1864) uvádí jakožto 
formy květenství vrcholíkovitého pouze vrcholík dvouramenný čili vidlan (di- 
chasium) a vrcholík jednoramenný ve dvou formách, totiž vijan (Wickel) 
a šroubel (Schraubel). Těmito druhy vrcholíka jest ponětí tohoto typu dle 
objemu pojmu zcela přesně vymezeno, přece však praví Braun všeobecně, že 
jest počet os postranních a listenů je podporujících (čili prvolistů, Vorblátter) 
»určitý (skoro vždy 2)«. Také Braun neviděl tedy v počtu určitém nic jiného 
než počet 2 neb 1, nebo spíše naopak v počtu 1 neb 2 neviděl žádný lepší 
důvod k rozeznávání květenství cymosního, nežli že jest to počet určitý proti 
neurčitému počtu os ve květenství hroznovitém. 2 ) 
Jestliže se však mezi vrcholíky rozeznává také vrcholík víceramenný, pak 
pozbývá název »určitý« rozhodně všeho smyslu. Caucalis daucoides , rostlina 
okoličnatá, má namnoze trojpaprsečný neboli trojramenný okolík, Euphorbia 
falcata obyčejně trojramenný vrcholík (dle SACHs-a i PAx-a, kteří květenství 
pryšců jako zvláště charakteristický vrcholík vynášejí). Jak může tentýž počet 
tři býti u Caucalis počtem neurčitým, u pryšce určitým? Také by se mohlo 
slovu »určitý« rozuměti tak, že jest počet u rostliny, jíž se týče, stálý, kdežto 
v květenství hroznovitém počet neurčitý, jak již Payer poznamenal, se mění 
dle různé bujnosti vzrůstu rostliny. Ale ani to o vrcholících víceramenných 
tvrditi nelze; tak na př. mění se počet paprsků u mnohých druhů Euphorbií 
mezi 3 až 5, u jiných od 5 do množství většího, zcela neurčitého. 
Jelikož se vrcholík víceramenný (pleiochasium Eichler-ovo neb cyma 
multipara dle BRAVAis-a) od okolíka obmezeného ničím neliší, musí tento ne¬ 
správný pojem z vědecké náuky naprosto se vyloučiti; to, co se tím vy¬ 
rozumívá, musí se uznati za okolík a nic jiného, a květenství vrcholíkovité, 
pakli vůbec jakožto zvláštní typus se dá udržeti, o čemž dále uvažovati třeba, 
musí býti obmezeno počtem os postranních dvou neb jedné, obmezeno tudíž 
na květenství vidlicovité, jedním neb dvěma rameny rozvětvené, pročež také 
název vidlan neb rozsocha lépe než název vrcholík, jenž, jak ukážu, pů¬ 
vodně něco jiného znamená, k označení toho květenství se hodí. 3 ) 
') Prof. Ascherson potvrdil v dopise svém mou domněnku, že jeho výklad květenství 
v květeně Braniborské tlumočí pouze náhledy BRAUN-ovy, pročež to, co tam pověděno, 
co do věci samému Braun-oví přičítati sluší. 
2 ) Já jsem také již r. 1865, neznaje ještě Flory AscuERSON-ovy ani prací W YDLER-ových, 
charakterisoval ve svém »Atlase rostlinstva« květenství »vrcholíkovité« tím, že »postranní 
1—2 osy květní vysýlají též zase 1—2 pobočné květy a tak dále do vyšších stupňů«. 
V PoKORNÉ-ho přírodopise však jsem od správné této definice opět upustil (patrně půso¬ 
bením SACHS-ova chybného učení), a s vidlany vrcholík víceramenný i kružel zase jsem 
spojil. 
3 ) Ostatně již Wydler, jda v šlépějích BRAUN-ových a obmezuje typ vrcholíkovitý 
též na dichasium, vijan a šroubel, nazval typ ten vidlicovitým neb d i ch o t o m i ck ý m 
(»Gabelige oder dichotome Bliithenstánde«). Viz »Flora« 1851, str. 290. 
302 
