13 
Hlavní chyba v náuce o květenstvích u BiscHOFF-a, u PRESL-a a ještě 
u mnohých pozdnějších spisovatelův byl nedostatek logického principu ku sta¬ 
novení pojmů a jich roztřídění. I tam, kde auktorům, jako Presl-oví a též 
i Bischoff-oví, tanul na mysli princip vyvinutosti, délky a vzrůstu různých os 
rozvětvení, neuznávali tito za potřebné, princip ten zřejmě vysloviti. Formy 
jednotlivé uváděny tak, jak právě během času nahodile byly rozeznány a po¬ 
jmenovány, bez ohledu na jich logickou oprávněnost. Palice na př. jest klas 
(u palem dokonce květenství z četnějších klasů složené) s vřetenem stlustlým, 
jehněda opět klas z květů nedokonalých s vřetenem opadávajícím, úbor dle 
PRESL-ových slov vlastních »od strboulu neliší se ničím jiným, nežli že květy 
mají prašníky v trubku srostlé«. Květenství však jest způsob rozvětvení, způsob 
uspořádání květů ve společném celku. Cože se mění na tomto uspořádání, 
je-li vřeteno stlustlé neb nestlustlé, jsou-li květy nedokonalé nebo dokonalé, 
jsou-li prašníky srostlé neb volné, opadává-li květenství neb neopadává-li ? 
Zhola nic, pročež palice, jehněda, úbor nejsou žádné zvláštní formy květenství; 
jsou to pojmy nelogické, ve vědecké soustavě květenství neoprávněné. 
První botanik, jenž na formy květenství — a sice květenství hroznovitého — 
s logického stanoviska pohlížel, byl Schleiden. On rozeznával ve svých Grund- 
zúge der wissensch. Botanik (1842) nejprve květenství jednoduchá a květenství 
z těchto jednoduchých složená. Jednoduchá květenství byla mu květenství z osy 
hlavní a z jednoduchých vedlejších os sestávající, tedy hroznovitá ve smyslu 
nynějším, a těch rozeznával toliko čtyři: strboul, klas, okolík a hrozen jakožto 
čtyři kombinace osy hlavní skrácené a prodloužené, os vedlejších skrácených 
a prodloužených, tedy dle vzorce, který jsem výše uvedl pro pořádek kvě¬ 
tenství neobmezeného u BiscHOFF-a. Ze všech tam vyčtených devíti forem 
uznával Schleiden toliko čtyři, a sice právě ty čtyři první ve čtyřech onde 
vytčených oddílech. Ostatní, jakož i formy centrifugální, dle ScHLEiDEN-a buď 
vůbec nejsou žádné podstatně rozdílné formy květenství (jako palice, jehněda, 
úbor), anebo jsou to květenství složená z oněch čtyř jednoduchých (jako lata, 
od níž se kytka podstatně neliší, jako mnohé chocholíky a vrcholíky). 
Jakožto pravý genetik (vývinozpytec) považoval Schleiden strboul za kvě¬ 
tenství nej prvotnější, poněvadž květy v prvním stadiu vývoje vždy beze stopek 
na skráceném lůžku stojí. Prodlouží-li se osa hlavní (vřeteno), — tak pravil — 
povstává ze strboulu klas, prodlouží-li se později pod květy stopky květní na 
vřetenu doposud skráceném, povstane okolík, prodloužením se osy hlavní i ve¬ 
dlejších vytvoří se hrozen. Květenství ta se nazývají jednoduchými, podotýká 
dále Schleiden, jak jsem výše citoval, a jiná květenství vůbec nejsou a nemo¬ 
hou býti, leda z jednoduchých složená. 
V tom, že zavrhoval Schleiden vůbec květenství vrcholíkovité, jehož formy 
ostatně velmi nedostatečně znal, nepovšimnuv si ani dříve již uveřejněných 
pozorování BRAUN-ových, o nichž dále řeč bude — učinil přísný tento kritik 
rozhodný krok nazpět do doby před RóPER-em, avšak v logickém obmezení 
jednoduchých forem květenství hroznovitého, kteréž on jedině uznával, způsobil 
rozhodný pokrok, jehož si ovšem mnozí pozdnější auktoři, jako na př. náš 
Presl, též němečtí mnozí spisovatelé, nedovedli vážiti. Ke čtyřem formám 
309 
