15 
bez listenců neb s listenci neplodnými; k nim tedy patří jednoduchý hrozen, 
klas atd. Jsou-li však osy vedlejší nikoli jednokvěté, nýbrž dle téhož zákona 
jak hlavní osa rozvětveny, a tedy opět jakožto klasovité květenství vyvinuty, 
nazývá se celek složeným hroznem, klasem, o kolíkem atd. Pakli však se ve¬ 
dlejší osy složitého hroznu stanou sobě nerovnými, dolejší totiž větším počtem 
listenů a tudíž i větviček vyššího stupně opatřenými nežli hořejší a ubývá-li 
tohoto počtu čím výše ve květenství tím více, tedy máme: 2. květenství lato- 
vité. Tohoto rozeznával Braun (i Ascherson) tři formy: latu vlastní (panicula, 
Rispe), latu chocholičnatou čili tak zvaný složený chocholík (corymbus, Dol- 
denrispe) a kružel (anthela, Spirre). Vlastní lata označuje se tím, že hlavní osa 
převyšuje osy vedlejší, pročež má květenství tvar jehlancovitý; v latě chocho- 
ličnaté dosahují hlavní a vedlejší osy asi stejné výšky, a v kruželi přesahují 
neboli přerůstají vedlejší osy vesměs osu hlavní, a sice nejdolejší nejvíce. K latě 
chocholičnaté pak patří ještě zvláštní a vzácnější jakási odrůda, při které do- 
lení osy vedlejší asi ve stejné výši (přeslenovité) vynikají (na př. u černého 
bezu), která se tam nazývá latou vrcholíkovitou (corymbus cymiformis, Trug- 
doldenrispe) a o které se praví, že byla dříve s pravým vrcholíkem (cyma) 
pomíchávána. 
BRAUN-em a jeho školou byla tedy lata netoliko opět na stupeň samo¬ 
statného, od hroznu, klasu atd. rozdílného květenství, nýbrž dokonce na vý¬ 
znam zvláštního podtypu, rovnajícího se postavením svým podtypu klasovi- 
tému (hroznovitému v užším smyslu), povýšena. Subtypus ten doznán za obsažný 
dosti, neboť se v něm daly rozeznati tři, resp. i čtyři zvláštní íormy, na rovni 
jsoucí s formami hroznu, klasu atd. v oddílu květenství klasovitého. Poprvé 
shledáváme zde složené botrye (složené hrozny, klasy atd.) od pravých lat 
pojmem náležitě rozlišené, s nimiž dříve i později ještě, na př. od SACHS-a, do 
jednoho pytle házeny byly. 
Wydler jen mimochodem ve článku věnovaném výhradně květenstvím 
dichotomickým neboli vidlanovitým J ) dotýká se latovitého květenství a po¬ 
všechného rozvrhu květenství vůbec. Praví tam totiž: Květenství možná způso¬ 
bem nej přirozenějším rozvrhnouti v tyto t ř i skupiny: 1. Klasovité, kde všecky 
na jedné společné ose stojící květní větévky jsou vespolek stejné, jednokvěté. 
2. Latovité: větévky květní rozvětvují se dále tím způsobem, že jest roz¬ 
větvení při zpodu květenství hojnější a vzhůru k vrcholíku ho po stupních 
ubývá. 3. Vidi o vité (gabelige) nebo dichotomické: prvotní větve květní 
rozvětvují se ve formě vidle, která se jednou neb několikráte opakovati může. 
Kombinacemi těchto tří skupin povstávají složitější formy květenství. Do druhé 
skupiny, o kterou zde běží, klade Wydler latu, chvost, kytku (v starším 
smyslu) a kružel. 
Rozvržení Wydler-ovo v podstatě rovná se rozvrhu Braun-ovč, leč for¬ 
málně aspoň oceňuje Wydler květenství latovité ještě lépe než Braun, neboť 
je uvádí jako rovnoprávné s klasovitým i vidlanovitým květenstvím, kdežto 
') Ober die symmetrische Verzweigungsweise dichotomer Inflorescenzen. Flora 1851 
str. 289. 
311 
