27 
držuje pojmů klassifikace EiCHLER-ovy. Co se však týče vedlejší řady adjek¬ 
tivních názvů: spicoides, racemoides atd., nelze v zavádění jich spatřovati nějaký 
pokrok, leč pravý opak jeho; neboť vymoženost pokročilejší morfologie právě 
v tom spočívá, že se zřekla zásady pouhých habituelních podobností (dle které 
na př. vijan sympodiální považován byl za klas nebo hrozen), na místě jichž 
zavedla pevné pojmy, vážené z důkladného vědeckého pozorování. Jak neurčité 
a dvojsmyslné byly by názvy racemoides, umbelloides; okolíku podoben jest 
na př.'chocholík, kterýž u BucHENAU-a již ve hlavní řadě stojí, též pleiochasium, 
které on dle EiCHLER-a k vrcholíkům klade, též květenství bezu černého neb 
kaliny, které však mezi laty patří. Na závadu posavadních systémů nejsou 
pojmy příliš ostré, nýbrž naopak druhdy nedosti určité. 
Statná jména k označování pevných pojmů nejsou vinna nedostatky ny¬ 
nější náuky, toliko přílišnost ve tvorbě statných jmen k označování podříze¬ 
nějších rozdílů, zvláště když se netýkají tvaru květenství samého, nýbrž jiných 
vedlejších vlastností jako rozkvétání, nedokonalosti květů a p., jest zavržení 
hodna. Vědecké roztřídění a pojmenování hlavních jednolitých forem květenství 
ostatně nevyžaduje tak velikého množství statných jmen, neboť celkem 14, 
totiž 4 pro latovité, 5 pro hroznovité, 5 pro vidlanovité květenství úplně stačí 
(viz přehled na str. 25. a 26.); pro formy z těchto složené pak vůbec zvláštních 
názvů třeba není. 
Popisující aneb vlastně porovnávající přídavná jména jsou na místě tam, 
kde porovnání s předměty nebotanickými vůbec známými jest možné a pravé 
představě napomáhá, pročež se v popisné botanice mluví o listech vejčitých, 
srdčitých, o korunách zvonkovitých, nálevkovitých atd. Leč přídavné jméno 
hroznovitý, klasovitý jest odvozeno od substantivného botanického názvu 
hrozen, klas, který neslouží nějakému porovnání, nýbrž sám přesně definován 
býti musí. K vyznačení hlavních a podstatných forem květenství nelze se bez 
botanických terminů substantivních obejiti; ovšem lehčejší modifikace a pře¬ 
chodní tvary přiměřeněji adjektivními přídatky vyznačíme. 
Vady posavadních rozvržení květenství a zvláště methody, kteréž při tom 
užíváno, jak jsem hned v úvodu se vyslovil a jak z historického přehledu 
vývoje celé náuky poněkud již na jevo vyšlo, jsou naprosto jiné, věcnější a 
podstatnější. V následující části svého pojednání vynasnažím se o jich odstranění, 
o zdokonalení celé soustavy květenství a především o vysvětlení jejich logických 
a pokud možno i fylogenetických vztahů a o souvislé jich odvození z prvotného 
tvaru základního. Připomínám jen napřed, že soustava, ku které jsem po 
mnohém studiu v přírodě a po mnohém přemýšlení došel, nejvíce se podobá 
soustavám Braun-ovč, Wydler-ovč a Pax-ovč, jejichž základy, pokud jsem je 
shledal správnými, ovšem jsem podržel, na nichž jsem však samostatně 
dále stavěl. 
323 
