28 
II. 
Nové základy. 
Jak již v předchozí stati naznačeno, rozeznávám netoliko dva, nýbrž tři 
hlavní typy květenství: totiž 1. 1 a t o v i t é neb thyrsoidní, 2. hroznovité 
neb botrytické, 3. vidlanovité neb brachiá 1 ní (cymosní ve smyslu 
Braun-ovč). Latovité květenství nepovažuji tedy s BRAUN-em a PAx-em za pod¬ 
řízený druh téhož typu, ku kterému také hroznovité neb klasovité květenství 
náleží, nýbrž za zvláštní typ sám o sobě, a sice za typ nejvšeobecnější a nej¬ 
původnější. 
Latovité květenství jest vždy alespoň do třetího, obyčejněji však 
do vyšších ještě stupňů prýtů dle jednotného zákona rozvětveno. Tento zákon 
v tom záleží, že mocnosti, délky a mohutnosti rozvětvovací na souřadných 
osách všech stupňů k vrcholku (někdy též k dolejšku) poměrné osy mateř¬ 
ské, zvláště též osy hlavní, stále ubývá. Poboční osy ku konci své poměrné 
osy hlavní jsou stále kratší, slabší a jednodušší, jak co se týče počtu souřad¬ 
ných os od nich zplozených, tak co se týče počtu os podřaděných, které 
dalším rozvětvováním do vyšších stupňů od nich pocházejí. Největší počet 
souřadných os (z osy hlavní vycházejících) a největší počet os pod¬ 
řaděných čili stupňů rozvětvení, na nejsilnějších větvích prvořadých, v typické 
latě jsou si přibližně rovny, neb aspoň nemnoho rozdílný. Jinak 
může býti lata velice složená anebo co nejvíce jednoduchá (toliko do třetího 
stupně prýtů rozvětvená), jen když zákon rozvětvení, jejž jsem právě vyložil, 
v obou případech stejně k platnosti přichází, pročež nesprávně dí Eichler 
o latě, že jest to květenství vůbec »bohatě složené«. (Diagr. I. str. 42.) Tak 
na př. patří květenství obr. 3., ačkoli velmi jednoduché, mezi laty, neboť má 
tři osy vedlejší a tři stupně os květních, a rozvětvení k vrcholku ubývá. Ale též 
obr. 2. představuje latu, ovšem dle téhož zákona značněji složitou, bohatěji až 
do 5. stupně prýtů rozvětvenou, s osmi vedlejšími osami na hlavní ose, jichž 
nej dolejší 5 souřaděných větviček druhořadých nese a na nej dolejších z nich 
do 5. stupně prýtového dochází. 
m 
My můžeme latovité květenství vyjádřiti malou formulkou, totiž zlomkem —, 
n 
jenž značí poměr mezi největším počtem podřaděných generací os m a nej¬ 
větším počtem souřadných os n , při čemž m i n jsou větší čísla než 2. V typi¬ 
cké latě jsou m a n málo rozdílný, čím větší se stává m u poměru k tím 
více se lata blíží vidlanu, čím větší n u poměru k m , tím jest lata bližší hroznu. 
Květenství latovité, byť sebe více rozvětvené a složité, má přece jednotný 
ráz, právě proto že jedním zákonem se spravuje; hojnost a stupeň roz¬ 
větvení každé větévky stanoveny jsou uvnitř celkového květenství místem, 
na němžto ona vznikla. Květenství to nelze rozložití ve stejná květenství částečná, 
podřízená, ze kterých by složeno býti mohlo; jako můžeme rozložití složený 
hrozen v jednotlivé jednoduché hrozny, z nichž se právě skládá. Jest to tedy 
324 
