34 
zenstvo rostliny, o kterou tu běží. Tak se někdy spatřují u samorostlíka (Actaea 
špičatá), kterýž mívá dosti chudokvěté obmezené hrozny se stopkami bez 
listenců, velmi schudlé hrozníčky úžlabní pouze o 1 až 2 kvítkách postranních 
pod květem konečným. Ty tedy zajisté patří též do typu hroznovitého. Ta¬ 
kovéto schudlé botrye prozrazují se začasté již tím, že jim schází konečný 
květ, jenž byl již v hojnokvětější botryi poťačen (ačkoli také nejjednodušší 
vidlan dvoukvětý může býti bez konečného květu, na př. u zimolézů ze sekce 
Xylostcum, a u buku ^), dále potlačením neb vůbec nedostatkem listenců 
pod květy postranními, nejjistěji však nejbližším příbuzenstvem. Připomínám 
toliko neobmezené 2- až i 1 květé hrozny některých vikví (1 7 icia tetraspcrma , 
monantha , latliyroides atd.) neb lkvětý (zřídka 2květý) okolík rodu Tctrago- 
nolobus. Jiné druhy Vicii mají totiž neobmezené hojnokvěté hrozny, které jsou 
zajisté původnější nežli ty schudlé 1—2květé, ježto z oněch zajisté povstaly. 
Hojnokvěté okolíky pak má rod Lotus, s nímžto rod 7 ctragonolobus jest nej¬ 
blíže příbuzný. 
Schudlé l-2květé botrye jsou celkem vzácné zjevy. Převalná většina takových 
chudých dvou- až trojkvětých, obyčejně konečným květem opatřených, samo¬ 
statných květenství nepovstala ochuzením z typických botryi, nýbrž ty bud po¬ 
cházejí fylogeneticky z redukovaných vicllanů, pročež také do vidlanovitého 
typu vším právem náležejí; aneb jsou to takořka nevyvinuté zárodky neb 
prvopočátky typických vidlanů, které z nich také vidlanovitým rozvětvením do 
vyšších stupňů vyvinouti se mohou. Proto že jsou to pouhé nedosti typické 
prvopočátky vidlanů, které se od typických botryi pouze minimálním počtem 
vedlejších os (2 neb 1), nevšak rozvětvením do vyšších stupňů liší, mohou se 
od typických vidlanů neboli brachií názvem archibrachie zvláště rozeznávati. 
v 
Ze však do typu vidlanovitého patří, jeví se tudíž tím, že někdy v témže rodu 
anobrž i při témže druhu rostlinném jak tyto jednoduché archibrachie, tak na 
jejich místě složitější vidlany se vyskytovati mohou Tak na př. u některých 
silének nalézáme typicky rozvětvené hojnokvětější úžlabní vidlany dvouramenné, 
místo nich však, třebas u téhož chuději vyvinuténo rostlinného druhu, též tříkvěté 
archibrachie, a konečně redukcí těchto na hlavní prvorodou osu pouze jednotlivé 
květy v úžlabí listů. (Srovnej na př. Silcnc nutans , italica, longiflora, inflata a j.) 
Dvoukvětá ženská inflorescence buku, v číšce čtyrlaločné uzavřená, jest také 
jednoduchý vidlan čili archibrachium, jehožto konečný (prostřední) květ, jenž 
v 
obyčejně jest potlačen, jedenkráte jsem nalezl dobře vyvinutý. 1 ) Ze tento nej¬ 
jednodušší vidlan jest schopen dalšího vidlanovitého rozvětvení, to dokazují 
ony zajímavé abnormity mnohoklaných číšek, ve kterých též vidlan do 3ho 
i 4ho stupně rozvětvený se nachází, jak jsem o tom podal zprávu v níže ci¬ 
tovaných pojednáních. Kde postranní květy trojkvětého archibrachia vytvořují 
dva listence, tam jest také možnost dalšího vidlanovitého rozvětvení, pročež, 
vůbec řečeno, takovéto květenství ráz typu vidlanovitého projevuje a tudíž tam 
') L. Čelakovský: O morfologickém významu kupuly (číšky) a pravých kupulifer. 
(Věstník kr. č. spol. nauk 188G ) — Uber die Cupula von Fagus und Castanea (Pringsh. 
Jahrb. XXI.). 
330 
