35 
také kladeno býti zasluhuje, jako na př. trojkvěté neb potlačením konečného 
kvetu dvoukvěté archibrachie zimolézů ( Lonicera ). 
Z ponětí vidlanovitého typu dále následuje, že může býti vidlan toliko 
jednoramenný neb nanejvýš dvouramenný. Květenství jednoduché o třech ve¬ 
dlejších osách pod květem konečným není více vidlanem, nepatří více do typu 
vidlanovitého, nýbrž do typu hroznovitého; jsou-li tyto osy silně sblíženy, jest 
to nejchudší obmezený okolík. Neboť při třech osách vedlejších tento počet 
2 
převyšuje již počet stupňů os, zlomek jest již zlomek pravý, jímž květenství 
hroznovité se vyznačuje, počtem tří jest překročena hranice, která typus vidla- 
novitý od hroznovitého dělí. Vidlany trojramenné (trichasie, »cymy« trichoto- 
mické) a vůbec víceramenné (pleiochasie) neexistují, poněvadž jsou to pojmy 
chybné, protimyslné; jsouť to okolíky tří- a vícepaprsečné, aneb jsou-li výše 
rozvětveny, jsou to vrcholíky z typu latovitého. 
Teprva při dalším rozvětvení do třetího stupně prýtového, jímž z jedno¬ 
duchého ttojpaprsečného okolíka povstal by okolík složený, rovnal by se po- 
měrný zlomekjedné celé. Trojpaprsečný složený okolík stojí tudíž skutečně 
na rozhraní mezi typem botrytickým a typem brachiálním. Dvouramenný 
vidlan, do druhého stupně rozvětvený neliší se vskutku od takovéhoto okolíka 
ničím jiným než počtem dvou pobočních os v obou stupních. 
Viděli jsme, že redukcí z typických jednoduchých botryí mohou chudá 
2- až Ikvětá květenství povstati, která sice počtem pobočných os rovnají se 
archibrachiím, však dle původu svého přece musí se považovati za schudlé 
botrye. Totéž možno říci o botryích složených. I v těch může počet primár¬ 
ních větví (paprsků) sklesnouti až na dvě, aniž by tím již povstal pravý vidlan. 
Tak na př. mezi Okoličnatými u dejvorce (Caucalis daucoides), který mívá 
z pravidla tři hlavní paprsky (tedy i tři okol íčky v okolí ku h může někdy dvou- 
paprsečný okolík se objevovati, a u Helosciadium inundatum jest hlavní okolík 
v 
konstantně dvoupaprsečný. Ze okolík ten povstal z okolíka vícepaprsečného, 
tudíž není vidlanem, jemuž se podobá, vysvítá i z toho, že okolíčky z více 
než dvou květů sestávají, ježto by vidlan i v druhém stupni dvěma osami květ¬ 
ními se rozvětvoval. 
Redukcí může tudíž jednoduchá i složená botrye na méně než tři osy 
vedlejší sklesnouti, avšak nikdy nemůže vidlan, nemá-li pojem zvláštního typu 
zrušen býti, více než dvě poboční souřadné osy obsahovati. Sama definice 
pAYER-ova a EiCHLER-ova by k tomu měla věsti, neboť pouze ve vidlancch 
jest počet vedlejších os opravdu určitý, jak tomu již názvy monobrachium 
a dibrachium svědčí; kdežto v tak zvaném pleiochasium již dle samého názvu 
jest počet os větší sice několik), avšak neurčitý; skutečně také v »pleio¬ 
chasium « pryšců, jichž květenství za takové se vydává, mění se počet někdy 
od 3 do 5, u jiných od pěti až do zcela neurčitě velkého počtu; u Sudům boloniensc 
jsou hlavní větve květenství namnoze sice 3, však mění se také na 4 neb 2. 
Alex. Braun měl ještě jiný důvod, pro který již r. 1835 obmezoval typus 
»cymosní« (t. j. vidlanovitý) na formu dvouramennou a jednoramennou. Uva- 
331 
