45 
článku hlavní osy též hoření, mnohem slabší a kratší, i slaběji rozvětvené 
větévky vrcholové do druhého přeslenu pod konečným květem primárním. 
Na větvích základních opakuje se totéž přeslenovité sblížení větví druhořadých 
a třebas i ještě dále třebřadých atd., toliko dle zákona laty poněkud jedno¬ 
dušeji. Poslední větvičky, někdy již i slabé větévky vrcholové, vycházejí, pokud 
vím, vždycky v dibrachie neb krátké monobrachie, pročež vrcholík asi vždy 
ako květenství heterotypní se vyskytuje, ačkoli hlavní a prvotní část jeho až 
pa vidlanovité východy mezi homotypní a sice latovitá květenství náleží. Po¬ 
všechný obrys vrcholíka jest stejnovrcholný a stínidlovitý jako v kytce, jelikož 
paprsky hlavní co do dé'ky a rozvětvení dosti stejně jsou vyvinuty a téměř 
rovnovážně z hlavní osy vycházejí, jakož i větve dalších stupňů tímže způsobem 
do plachy se rozkládají, čehaž nejznámějším dokladem jest květenství čer¬ 
ného bezu (Sambucus nigra). Poněvadž paprsky hlavní přeslenovité jsou se¬ 
staveny, má vrcholík též podobnost s okolíkem ovšem složeným neb hetero- 
typně rozvětveným. 
Také vrcholík řidčeji se vyskytuje nežli lata vlastní a kytka; hlavně a nej¬ 
dokonaleji v rodech Sambucus , Viburnum a Cornus , též u některých Cras- 
sulaceí. 
Příkladně proberu podrobněji květenství bezu černého (obr. 11.).') Jest 
to vrcholík velmi složitý; jest to příklad RóPER-ovy »cyma composita«, poně¬ 
vadž nad hlavním přeslenem čtyř silných paprsků po delším článku hlavní 
osy následuje druhý přeslen 4 slabších paprsků, načež osa hlavní primárním 
květem se končí. Přesleny ty nejsou dokonalé, neboť dva paprsky vstřícné 
(I, I v obr. 11. A) stojí o malounko níže než dva paprsky (II, II) s nimi se 
střídající. Paprsky I, I níže stojící jsou také trochu více složité, totiž bohatěji 
rozvětvené nežli paprsky hořejší. Také v hořením přeslenu jsou paprsky do¬ 
lejší III, IÍI více rozvětveny nežli paprsky hořejší IV, IV 7 . Velmi statné, bohaté 
vrcholíky mohou nad druhým přeslenem vytvořiti ještě třetí, ovšem ještě sla¬ 
běji vyvinutý (ze dvou jednoduchých dichasií a ze dvou jednokvětých paprsků 
se skládající) přeslínek, dříve než osa hlavní květem se ukončí. Vzácná variace 
vrcholíka jest ta, když pod dvěma přesleny, delším článkem odděleny, dvě 
silné vstřícné větve květonosné se vyvinou. 
Popatřme nyní na hlavní paprsky, z nichž jeden z hořejšího páru (II) vy¬ 
obrazen vil B. Takovýto paprslek opět tvoří čtyrpaprsečný přeslínek, který 
však má zvláštní ráz dorsiventrální. Dva paprslečky jeho na vnější (hřbetní) 
straně celého vrcholíku stojící (Zž) jsou mnohem statnější, dva vnitřní (břišní) v 
však mnohem slabší; onyno rozvětvují se opět čtyrčetně přeslenovité a rovněž 
tak dorsiventrálně, což se opakuje na vnějších silnějších paprscích třetiřadých, 
anebo odtud již dibrachiální a posléze i jednoduché monobrachiální rozvětvení 
následuje, aneb stojí, jako pod květem x (čtvrtořadým), na vnitřní straně (břišní) 
ještě jedna jednokvětá větévka. Poněvadž hřbetní silnější větve v přeslenech všech 
stupňů více rovnovážně odstávají než krátké větévky v břišní, stává se tím, že 
') Wvdlkr vyložil toto květenství ve Floře r. 1815, nepovšimnul si však veškerých 
podrobností, o nichž tuto zprávu podávám. 
841 
c. 
