48 
typu latovitého, aneb zjednodušením (redukcí) v okolík se pozměnivši, do typu 
hroznovitého, ačkoli snad vždycky do brachiálního rozvětvení přecházejíc a 
tudíž v heterotypní formě se vyskytujíc. 
Také charakteristické, mnohokráte rozebírané a různě vykládané kvě- 
tenství pryšců (Euphorbií) jest vrcholík (anebo častěji redukcí z vrcholíka po¬ 
vstalý okolík), s paprsky dibrachiálními a posléz někdy (na př. u Eupkorbia 
pephts , hclioscopid) vijanovitými, leč nikoli z květů jednotlivých, nýbrž z malých 
skupin květních, tak zvaných »cyathií«. Kdyby cyathie tyto byly květy jedno¬ 
duchými, za které je Payer, Baillon a j. považovali, bylo by toto květenství 
obyčejný vrcholík okolíkovitý. Avšak cyathie pryšců jsou zvláštní malá květenství, 
mezi o kolíčkem a strboulkem uprostřed stojící, ve kterýchž okolo stopkatého 
samičího květu konečného uvnitř obalu (involucrum) zvonkovitého stojí pěti¬ 
četný přeslínek stopkatých samčích květů, které však nejsou jednoduché, nýbrž 
ze spodu brachiálně se rozvětvujíce, stažené, totiž přisedlé vijany tvoří. Cyathie 
jsou tudíž heterotypní květenství, nejprve obmezeně botrytického pak mono- 
brachiálního rozvětvení. 
Porovnáme-li tento vrcholík pryšců se stejnorodějším vrcholíkem bezu 
černého, shledáváme, že cyathie rovnají se hořenímu přeslenu pod konečným 
květem. Zapotřebí jen, aby větévky tohoto přeslínku, ponejvíce dibrachiálnč 
rozvětvené, staly se sobě rovnými a monobrachiálně (vijanovitě) se rozvětvovaly, 
dále aby podpůrné jich listeny srostly v zvonkovité involucrum, a máme cya- 
thium pryšců. Jinak jest rozdíl ve květenství bezu jen ještě ten, že tam vrcho¬ 
lové větvičky pouze na hlavních paprscích, nanejvýš ještě na sekundárních se 
tvoří, kdežto cyathie až do posledních stupňů rozvětvení se nalézají. Dorsi- 
ventrálnost bezu ve vrcholíku pryšců ovšem nenalézáme, ta však jest zvlášt¬ 
ností bezového květenství, kterou i jiné vrcholíky, na př. od Sedům spurium , 
nemají. 
Obr. 9. jest schéma vrcholíka okolíkovitého z cyathií u Eiiphorbia hclio- 
scopia , a obr. 10. jest diagram neb půdorys téhož. Hlavních paprsků jest zde 
5, každý z nich jest třípaprsečný; paprsky druhořadé rozvětvují se pod cya- 
thiem obyčejně dvouramenně, částečně ale ještě tříramenně, neb aspoň mají 
tři listeny v přeslenu, z nichž vnitřní bývá často již sterilní. U některých druhů 
(A. Esula a j.) nalézají se v paždí hořeních listů lodyžních pod konečným 
vrcholíkem úžlabní větve, stejného neb podobného rozvětvení jak paprsky 
vrcholíka; skrácením článků osních hořejší z těchto větviček přistupují těsně • 
pod paprsky a vcházejí tím ve složení Samého vrcholíka, kterýž se jimi stává 
mnohopaprsečným. 
Vrcholík pryšců má též velikou podobnost se složeným okolíkem (a sku¬ 
tečně okolík Umbellifcr také povstal z podobného vrcholíka, jak brzy ukážu), 
přece však se ještě liší od okolíka složeného, že paprsky jeho jsou co do 
mohutnosti, délky a rozvětvení nestejný a že paprsky druhořadé některé často 
ještě 3 listeny a částečně i tři ramena z jich paždí vysýlají. U mnohých druhů 
pryšcových přešel však vrcholík tento jak u rozchodníků v okolík brachiálně 
rozvětvený (ovšem z cyathií), ježto hned prvořadé paprsky vesměs dichotomi- 
cky se rozvětvují a tím, jakož i mohutností svou úplně rovnými sobě se stávají. 
344 
