57 
Co se týče vzájemného poměru vylíčených čtyř způsobů monobrachií, byl 
o to spor, zdali vějířek s vijanem neb se šroubelem má větší podobnost neb 
shodnost. Engler na př. klade vějířek k vijanu, jakožto modifikaci neb odrůdu 
tohoto, a sice jako odrůdu, ve které všecky osy v jednu plochu spadávají; 
v 
srpek jakožto odrůdu stejným způsobem odchylnou ku šroubeli. Sroubel pak 
tím charakterisuje, že »postranní osy vždy na tutéž stranu spadávají*; vijan, 
jakožto monobrachium, ve kterémž »orientace postranních os od větévky 
k větévce se mění«. Eichler však se vyslovil proti tomu, aby se měl přirov- 
návati vějířek k vijanu a srpek k šroubeli. »Sestrojíme-li vijan, praví Eichler, 
ve kterém posloúpné prýty silně k mediáně sešoupnuty si myslíme, a podobně 
i sroubel, tedy vidíme ihned, že vijan sešoupnutý nepřibližuje se k vějířku, 
nýbrž k srpku, sešoupnutý šroubel ale k vějířku, a postoupí-li sešoupnutí toto 
až do mediány, přejde vijan v srpek a šroubel ve vějířek« (Blúthendiagramme 
I. str. 39 obr. 20.). 
Co jest tedy správnější? Smíme-li vůbec čtyři způsoby monobrachií re- 
dukovati na dva hlavní, vijan a šroubel ? — a smíme-li, ku které z obou patří 
srpek a ku které vejířek? Jestliže posloúpné prýty vijanu vždy ku předu k me¬ 
diáně a posléze do mediány sešoupneme, obdržíme ovšem srpek, kdybychom 
je však sešoupli více na zad k mediáně mateřského květu, obdrželi bychom 
naopak vějířek. Sestrkování os v jednom neb druhém směru jest však libo¬ 
volné a nemůže nic rozhodovati ohledně větší příbuznosti s tím neb oním bra- 
chiálním květenstvím. 
Co se však ENGLER-ova názoru týče, jest i tento chybný, poněvadž po- 
míchává dvojí orientaci, jednu ohledně mediány každého květu a druhou 
z ohledu na pozorovatele. Ve vijanu spadávají listence střídavě na právo a na 
levo od mediány, ve vějířku však vesměs na tutéž, totiž na zadní stranu v me¬ 
diáně, a toliko pro pozorovatele střídavě na právo a na levo; v srpku pro 
pozorovatele spadávají listeny stále na tutéž stranu, avšak ve šroubeli vidí 
je pozorovatel hned v právo hned v levo, hned zas napřed aneb na zad při- 
padati. My však nesmíme postavení listenů v monobrachiích jednou se stano¬ 
viska pozorovatele a jednou se stanoviska prýtů samých, jak se právě hodí, 
ustanovovati, nýbrž buďto vesměs s jednoho neb vesměs s druhého hlediště 
(jak analogicky též ustanovujeme dvojím způsobem směr, ve kterém úponky 
a- lodyhy, aneb spirálky listů na lodyze se otáčejí), a tu seznáme, že vijan 
a vějířek, šroubel a srpek nic nemají společného, že vějířek ani s vijanem, ani 
se šroubelem sloučiti nelze, rovněž i srpek, že tedy musíme rozeznávati čtyři 
a ne toliko dva úplně různé způsoby monobrachií. Ovšem ale srpek a vějířek 
v tom se shodují, že listeny jejich v mediáně květní leží, tam v předu, tuto 
v zadu, a vijan se šroubelem mají to společné, že jich listeny stojí vždy late- 
rálně od mediány, onde střídavě v právo, v levo, tuto vždy po téže straně 
od mediány. Proto také u srpku a vějířku všecky osy květní v jedné ploše 
leží, u šroubelc a vijanu v různých, se řežících plochách. 
Toliko kde se jedná o schematický výkres neb nárys vijanu neb šroubelc, 
můžeme tento důležitý rozdíl zanedbati, poněvadž se tyto monobrachie stěží 
mohou přehledně a přece přesně v jedné ploše kresliti, a můžeme nahraditi 
353 
