61 
stupně rozvětvení, k ponětí typického vidlanu vsak složitost co do stupně roz¬ 
větvení. Okolík jest složený nejenom proto, že do třetího stupně prýtového 
se rozvětvuje, nýbrž také proto, že se okolík hlavní skládá z okolíků druho¬ 
řadých (neb okolíčků). V stejném smyslu jest typický, výše rozvětvený vidlan 
složen z archibrachií, avšak z typických vidlanů druhořadých složen není. 
Vidlan, vijan, srpek atd., byť sebe výše rozvětvený, jest květenství jednoduché, 
což ale znamená tolik co jednotné, tak jako hrozen jednoduchý jest jednotné 
květenství. Také lata, ačkoli květenství složité, totiž z větví rozličných stupňů 
se skládající, jest jednotné a v tomto smyslu i jednoduché, poněvadž není z hroznů 
neb jakýchkoli jiných podřízených zvláštních květenství složené. V tomtéž 
smyslu jest také každý typický vidlan květenstvím jednoduchým, a tak tomu 
i Eichler rozuměl, když své »cymósní« květenství uvádí mezi květenstvími 
jednoduchými. Oprávněnost toho názoru vychází i z toho na jevo, že jsou 
také stejně složené vidlaný tak jako botrye složené. Ve složených botryích 
na místě jednotlivých květů nalézáme opět jednoduché botrye, a tak i ve 
vidlanu složeném větve vidlanu primárního místo jednoduchým květem opět 
vidlanem sekundárním se končí. O těchto složených vidlanech bude řeč v ná¬ 
sledujícím odstavci. 
Jakýs přechod do složených vidlanů dělají takové vidlany, které dibra- 
chiálně začínají a monobrachiálně, nejčastěji vijanovitě, ale též srpkovité atd., 
končí; což pochází odtud, že v původním dibrachiu ve vyšším některém stupni 
rozvětvení jeden z obou listenců jalovým se stává aneb docela se potlačí. Jest 
to zcela přirozené zeslabení ve vyšším stupni ze dvou souřadných větviček na 
jednu Zvláštní případ takového polosloženého neb zeslabeného vidlanu 
jest ten, když dvouramenné archibrachium ihned přejde v monobrachiální roz¬ 
větvení, a sice potom povstane dvoj vijan, jsou-li obě monobrachie vijany, 
dvojšroubel, dvojsrpek, jsou-li to šroubele, srpky atd. Dvojvijany nalézají 
se zhusta u Labiát, Borragineí a j.; dvojsrpky u Juncus bufonius a j. Obr. 38. 
představuje schematický dvoj vijan (vlastně zcela přesně dvojvějířek) a obr. 37. 
rovněž tak dvojšroubel (přesně však dvojsrpek). Přesné schéma dvojvijanu 
ukazuje diagram 36. B a schéma dvojšroubele diagram 36. A. 
2. Vidlany (rozsochy) složené (Diplobrachie). 
Zajímavější nežli dvojvidlany, o nichž ku konci předešlého odstavce zmínka 
se stala, jsou vidlany složené. Eichler je nazývá terminem GuiLLARD-ovým 
dicymy, jejž ovšem nemohu zde pozměniti v dibrachie, poněvadž dibrachiemi 
něco jiného, totiž dichasie ScHiMPER-ovy vyrozumívám. Můžeme je však vhodně 
nazývati diplobrachiemi, jako jsme složené botrye prvé označovali názvem 
diplobotryc. 
Ve složeném vidlanu rozeznáváme vidlan hlavní, prvořadý a vidlany druho¬ 
řadé, ze kterých se hlavní brachium skládá. Hlavní vidlan bývá jednoramcnný 
(vijan neb šroubcl), neb z počátku dvouramcnný a pak v jednoramcnný vidlan 
přecházeje, vidlany druhořadé však mohou býti také dvouramenné. 
Vidlan složený může povstati dvojím způsobem: buďto zmohutnělým 
vzrůstem jedné větve původního dibrachia, anebo silným vzrůstem větévky, 
357 
