66 
tlivých květů na konci hlavní osy a hlavních větví poněkud shloučených; třeba 
jen, aby stopky těchto květů docela se skrátily, listenců pozbyly, a květ konečný 
aby všude ablastoval, i povstane z každé takové skupiny strboulek neobme- 
zený jak u Juncus lamprocarptis . 
v 
Ze též hroznovité květenství z vidlanů (brachiobotrye) z latovitého květen- 
ství a sice z vrcholíka povstati může, toho příklad seznali jsme (viz str. 49.) 
na okolíku z vidlanů neb vijanů v rodu Lithospermum (obr. 1*2.), neb na okolíku 
z vijanů u Sedům acre a boloniense (obr. 44.). 1 k tomu bylo již dříve poukázáno, 
jak chocholík ze srpků u Juncus bufonius povstává ze kružele srpkonosného, a 
tento z typického zase kružele redukován býti může. Dále i hrozny z vidlanů 
a vijanů u Sapindaceí (Aesctdus atd) poukazují nazpět na laty typické, které 
se posud zachovaly u javorovitých (Acerineí), s oněmi nejblíže příbuzných a 
začasté s nimi i spojovaných. 
BB. Sarmentidy . 
(V prvním stupni složení jsou brachie.) 
Tato zcela zvláštní květenství mají velkou podobnost se složenými vidlany. 
u těchto místo jednotlivých květů vidlanů prvořadého nalézáme celá kvě¬ 
tenství a sice opět vidlany, tak ve květenstvích, o kteráž právě běží, místo 
jednotlivých květů prvořadého vidlanů buďto thyrsy neb botrye jsou vyvinuty. 
Tato květenství jeví zvláště velkou příbuznost s oněmi diplobrachiemi, které 
jako u kakostovitých povstaly z laty prodloužením a zmohutněním dolejší 
jedné větve. 
Dvě kategorie sarmentid jsou možný, dle toho, jsou-li v druhém stupni 
thyrsy nebo botrye vyvinuty. 
1. Thyrso-brachie. (Vidlany z thyrsů.) 
Tohoto složení znám toliko dva případy, totiž vijan z látek u Ampc- 
lopsis quinquefolia (obr. 42.) a srpek z kruželů u Luzula purpurea. Hlavní 
osa celého květenství od Ampelopsis končí malou látkou z nemnohých 1- až 
3květých větviček (tedy z části z archibrachií). Nej dolejší, více oddálená větev 
hlavní vyvinuje se silněji, tak silně jako hlavní osa sama, a rozvětvuje se po¬ 
dobně, nesouc na konci opět látku a pod ní silnější větev, která se též tak 
větví, což se tímtéž způsobem opakovati může. Silné nejdolejší větve všech 
stupňů, 1, 2, 3, 4 . .., pojí se jedna k druhé dle zákona vijanů, tvoří tedy také 
vijan, jehož posloupné osy latami se končí. 
Na všech posloupných osách 1, 2, 3, 4 . . ., jest tudíž vždy nejdolejší větev 
nejsilněji vyvinuta a rozvětvena, dle všeobecného zákona, od něhož tuto v pravdě 
není výjimky. Zvláštnost záleží toliko v tom, že nejdolejší větev každého stupně 
až příliš silně se vyvinuje a opětně rozvětvuje. Jest to jen zdánlivé, jako by 
primární rozvětvení bylo monobrachiální a vzdálenější rozvětvení thyrsoidní; 
vskutku však jest celé květenství lata, jejíž nejdolejší větve všech stupňů jsou 
nad obyčej silně vyvinuty a dle fyllotaktického zákona jednoduchého vijanů 
362 
