67 
k sobě postaveny a tudíž vijanovitě spojeny. Květenství od Ampelopsis tudíž 
také nepovstalo snad z původního vijanu, jehož osy by se byly pod konečným 
kvetem latovitě rozvětvily, nýbrž má svůj původ v typické latě. 
Tuto původní latu ještě nacházíme u révy vinné (Vitis vinifera), částečně 
též s dibrachiálními zakončeninami; nejdolejší větev jest i tam nejsilnější, přece 
však ne tak nemírně a přerůstavě vyvinuta a též pravidelně latovitě rozvětvena. 
Jak známo, může se lata révy přeměniti v úponku a přechody do úponky 
tvořiti. To se děje tím způsobem, že se též u révy nejdolejší hlavní větev laty 
prodlouží, avšak květy na vrcholku svém až na několik malých rudimentů 
listenových redukuje, vzdáleně od vrcholku silnou větev jako ůponkovou vě¬ 
tévku vysýlajíc. Jestliže i na hlavní ose lata květní se podobně zredukuje, na¬ 
bude i tato osa ůponkovitého tvaru, a tím se celé květenství v úponku vija¬ 
novitě rozvětvenou přemění. Vskutku nejsou úponky dle původu svého nic 
jiného než přeměněná květenství; pročež není správné, praví-li se právě naopak, 
že jsou květenství z úponek metamorfována. 
U révy jsou úponky pouze jednou neb dvakrát rozděleny, protože kvě¬ 
tenství révy jest lata typická; úponky od Ampelopsis však mají větší počet 
posloupných os, poněvadž také již ve květenství samém vijanovité rozvětvení 
do vyšších stupňů se jeví. 
Vijan latnatý od Ampelopsis má také velkou příbuznost s vrcholíkem, 
neboť vrcholík též povstal z laty prodloužením a mohutnějším vyvinutím do- 
leních větví; jen že jest ve vrcholíku těch větví více, do přeslenu sestavených, 
kdežto u loubince jest v každém stupni toliko jedna větev tak prodloužena. 
Vijan z lat byl by tedy mohl také povstati z vrcholíka redukcí hlavních jeho 
paprsků na jediný. 
Druhý případ thyrsobrachie, a sice srpek z kruželů, jest mi znám u ka¬ 
nárské Luzula purpure a, jejíž květenství vyobrazil Buchenau (1. c. Fig. 24.). 
Původní květenství jest kružel, jehožto nejdolejší větev tak silně se vyvinuje, 
že odkloňuje hlavní osu primárního kružele pod pravým úhlem na stranu, 
sama v prodloužený směr osy lodyžní se stavíc. Tato větev opět tvoří kružel 
o něco slabší, jehožto nejdolejší větev tak jako primární větev se chová, což 
se ještě asi dvakrát opakuje. Nejdolejší větve všech stupňů dohromady tvoří 
sympodiální srpek a končí každá kruželem, ovšem čím dále tím slabším. Jest 
tedy i toto květenství původní svou povahou latovitě, a sice kružel, jehož nej¬ 
dolejší větve prvo-, druho-, třetiřadé atd. srpkovité jsou spojeny v sympodium 
2. Botry o-brach i e. (Vidlany z botryí.) 
(Botryo-cymy EiCHLER-ovy.) 
Tento způsob květenství heterotypně vzestupujícího mnohem častěji a 
v rozmanitějších kombinacích se spatřuje. Sem patří: 
Vidlany ze strboulů. —Některé Amarantacey, Composity, Dipsaccy, Sa- 
nicula. Ve vyšších stupních rozvětvení vrcholíka neb heterotypního oko- 
líka Euphorbií též nalézáme vidlany z okolíkovitých strboulů, které se 
5 * 
36H 
