8 
puštěného , které onomu vyloučenému bylo v tom případě rovno. Jinak při roz¬ 
tocích hustších (nebo při větší hustotě proudu) byla vždy ztráta anody větší 
než zisk kathody. 
4. Voltametr V činnosti. Vedeme-li voltametrem proud, dusičnan stří- 
brnatý se rozkládá a na kathodě se vylučuje stříbro. 
Právě toto vylučování se stříbra je tak zajímavé a rozmanité, že třeba 
o něm se šířeji zmíniti. Závisí totiž způsob vylučování se stříbra na hustotě 
proudu, t. j. intensitě proudu přepočítané na jedničku průřezu (1 cm 2 ). 
Je-li hustota proudu menší než 004 vylučuje se stříbro v jemných 
cm~ 
drobounkých krystalcích, usazujících se obyčejně ve vertikálních proužcích tvo¬ 
řených bezpochyby vystupujícími bublinkami vodíku, které zachovávají cestu 
jednou proklestěnou. 
Překročíme-li udanou mez ve smyslu větší hustoty, pak vyrůstá stříbro 
na kathodě ve formě stromečků, které se rozvětvují a míří k anodě. Je-li roztok 
zároveň více než 25%, naplní se celý tyglík stříbrnými stromečky. 18 Při tom 
je neustále patrna forma krystalinická pouhým okem nebo nepatrným zvět¬ 
šením. Krystalky jsou krychle, nebo osmistěny anebo kombinace obou těchto 
tvarův. 
Je-li anoda tyčí stříbrnou přišpičatělou a mířící ke středu kruhového dna 
platinového tyglíku, tu za jistých poměrů (nezáleží pouze na hustotě proudu a 
koncentraci, ale vyžaduje se i veliká elektromotorická síla) 19 vyrůstají krystalky 
radiálně ze středu dna. Má-li anoda podobu podkovy, jejíž konce zašpičatělé 
míří ke dnu kathody — objeví se na této dva takové středy, z nichž radiálně 
krystalky stříbra vyrůstají, tak že máme dojem, jakoby se obraz anody pro¬ 
mítal na kathodu. 
Se stoupající hustotou proudu stávají se stromečky něžnějšími, stříbro vy¬ 
růstá v teninkých lístcích a téměř v nitkách velmi silného lesku; pokraču- 
jeme-li pak ještě dále ve zvyšování hustoty, pak objeví se stříbro pro pouhé 
oko amorfní. Vylučuje se v chomáčcích a vločkách barvy téměř bílé. někdy 
zlutošedé , při veliké hustotě proudu jest úplně ěerné. V tomto posledním pří¬ 
padě jeví se zajímavá zvláštnost — pozorovaná prvně Poggendorffem 20 — jak¬ 
mile se totiž proud přeruší, pak ono černé zabarvení »jako bleskem« zmizí a 
chomáčky nabudou barvy žlutošedé, nebo světle šedé. 
/ 
Ukaž tento lze spojití s předešlým, neboť velmi často některá větvička 
stříbrného stromečku tak se anodě přiblíží, že se na ní hustota proudu značně 
proti ostatním částem kathody zvětší; pak vidíme, kterak konečky onoho stro¬ 
mečku černají. 
Proměna onoho černého stříbra v šedobílé děje se též ve styku s kyselinou 
sírovou neb dusičnou a ammoniakem. 
18 M. Kirmis: »Ueber einige Formen des auf galvanischem Wege erhaltenen Silbers« 
Pogg. Ann. 158. pag. 121. 1876. — Až 130 Daniellových článků užíval Kirmis. 
19 Poggendorff: »Ueber die angeblichen Hydriire des Silbers« Pogg. Ann. 75. pg. 337.1848. 
20 Poggendorff 1. c. 
392 
