9 
Původně považoval se tento černý prášek za hydrid stříbra Ag 2 II 2 , Pog- 
gendorff však tento náhled vyvrátil a dokázal, že jest to stříbro velice jemně 
rozptýlené. Ano Kirmis 21 tvrdí, že při náležitém zvětšení lze v onom šedobílém 
zdánlivě amorfním stříbře poznati pod drobnohledem určitě krystalinickou 
strukturu. 
Tvoření se této modifikace stříbra pozoroval již před Poggendorffcm 
r. 1 (839 Fechner 22 za následujících okolností. Ponořil totiž tyčinku ze zinku 
nebo cínu do roztoku dusičnanu stříbrnatého (asi 8%)- Stříbro se při tom 
sráželo na tyčince a tvořilo článek, jehož proud rozkládaje roztok nové a nové 
stříbro na tyčince vylučoval. Okolo tyčinky povstaly radiálně jakoby »hnědé 
vousy«, ze kterých tu a tam vyrůstaly stříbrné větvičky. 
Jest patrno, že pro účely měření, kdy se tedy jedná určití vážením přesně 
množství vyloučeného stříbra, hodí se jenom onen první zpi^isob vylučování se 
stříbra, totiž drobných na kathodě co možná lpících krystalků. 
Z toho pak plyne důležité pravidlo pro užívání voltametru na stříbro, tý¬ 
kající se hustoty proudu. Tato hustota nesmí totiž překročili jisté meze , má-li 
býti stříbro vyloučené kompaktní, držeti na stěnách atd. Tu se pak objevuje 
ona zmíněná přednost voltametru s deskami rovinnými před formou tyglíku. 
U voltametru prvního jest hustota proudu na všech místech elektrod téměř 
stejná, kdežto u voltametru druhého jest patrně nejen na malé anodě daleko 
větší než na kathodě, ale i na této na různých místech různá. 
Amp. 
Kirmis udává mez hustoty, jak jsme viděli, pouze hořejší 
0*04 
cm 
F. Kohlrausch 2,3 pro hustotu na kathodě (tyglík) 0*03 — 0*0G * 
Th. Gray 23 pak čísla daleko menší (pro kath. rovinnou) 0*0017 — 0*0050 » 
Potier & Pellat 23 užívali při svých měřeních hustoty 0 01 » 
a podobně J. Vanni 24 asi 0*012 » 
v 
Čísla pro hustotu proudu při užívání tyglíku ukazují alespoň v řádu souhlas, 
naproti tomu čísla Gray-ova pro rovinnou kathodu jsou desetkrát menší. Než 
nesmíme zapomínati, že tato čísla udávají hustotu střední, od které se při volta¬ 
metru Poggendorffově může hustota lokální velmi značně lišiti. Dále při užívání 
kathody ve formě desky nepřipustí asi vliv hran větší hustoty proudu, jaká 
ve voltametru tyglíkovém který jest bez hran, není na závadu. 
Někde se klade obzvláštní na to důraz, aby se stříbro vylučovalo kom¬ 
paktně, aby pevně drželo na stěnách kathody, čímž prý se ztráty při vypírání 
zamezí. 
Uvedl jsem, jakým způsobem se hledí docíliti tohoto způsobu vylučování, 
totiž přidáním octanu stříbrnatého do roztoku; sem náleží novější předpis 
21 Kirmis 1. c. 
21 Fechner G. Th.: »Beitrag zu den elektrochemischen Merkvviirdigkeiten der salpeter- 
sauren Silberlósung « Pogg. Ann. 47. pg 1. 1839. 
i3 F. & W. Kohlrausch 1. c. Th. Gray 1. c. Potier & Pellat 1. c. 
24 J. Vanni: »Ueber die scheinbare Veránderlichkeit des elektrochemischen Aequi- 
valents des Kupfers*. — Wied. Ann. 44. pg. 214. 1891. 
393 
