10 
A. Koepsela, 25 který staví voltametr do tajícího sněhu tak, aby temperatura 
roztoku byla 0° a stálá. Za těchto okolností vyloučené stříbro je prý velmi 
kompaktní, drží na kathodě velmi dobře a lze prý tyglík snadno od dusičnanu 
vyprati. 
Vizme dále, co se děje při rozkladu s anodou. Ta pokrývá se práškem 
tmavým, téměř černým, který se všeobecně prohlašuje za superoxyd stříbra. 
Tvoření tohoto superoxydu pozoroval prvý Ritter 20 vloživ tyč stříbrnou 
spojenou s kouskem burele do vody; tyč se pokrývala černým práškem a bu¬ 
blinkami plynu. 
Nyní známe tři methody, jakými lze superoxyd stříbra připraviti ve větším 
množství: 
1. Rozkladem dusičnanu stříbrnatého proudem galvanickým. 
Při tom se užívá silných proudů a roztoku nad 10° /o . Tak připravoval 
na př. Fischer 27 tento superoxyd proudem 4 Bunsenových článků vedeným 
roztokem 10—12%; během jedné hodiny utvořily se až 2 gramy té látky. 
Mahla 28 užíval dvou článků Grove. 
Bóttger 29 vedl proud 2 Bunsenových článků roztokem koncentrovaným, 
Wallquist 30 sestavil více článků Bunsenových ku přípravě superoxydu, Ber- 
thelot, 31 jehož práce je v té otázce asi nejnovější, užil proudu 4 článků Bun¬ 
senových a roztoku 10%. 
Takto připravený superoxyd jest černý, krystalinický ve velkých a silných 
jehlách ryhovaných, lesknoucích se silným leskem kovovým. 
Dle Wallquista a Mahly jsou krystaly ony oktaedry, dle Grotthuse 32 jsou 
to tetraedry. 
Látka tato jest velmi nestálá; ať na vzduchu či pod vodou, tratí po krát¬ 
kém čase krystaly svůj kovový lesk a rozpadávají se na černý amorfní prášek. 
Rozklad je provázen vyvíjením se kyslíku a urychluje se stoupající tempera- 
turou. Něco nad 100° (dle Berthelota; při 110° dle Mahly) smudí, při čemž 
z něho vystupují žlutavé páry a vypouští kyslík. Po té lze z něho vyprati du¬ 
sičnan stříbrnatý, což před tím není možno. 
V ammoniaku rozpouští se »superoxyd« čiře a úplně za hojného vyvíjení 
se dusíku a tvoří se Berthelotovo třaskavé stříbro, které v nadbytku ammoniaku 
zůstává rozpuštěno. Tento roztok na malé, železné lžičce zahřát a odpařen dává 
silný výbuch. 33 
V kyselině dusičné rozpouští se superoxyd barvou temně hnědou (dle 
Fischera 34 barvou portského vína) a roztok tento v chladu chovaný jest stálý; 
25 Koepsel 1. c. viz pozn, 
26 Ritter: Gilb. Ann, 2. p. 82 1799. 
27 Fischer: J. pr. Chem. 33. pg. 237. 
28 Mahla Jahresber. iib. Fort. d. Chemie p. 423. 1852. 
29 Bóttger » » » » » » 373. 1870. 
30 Wallquist: J. pr. Chem. 31. pg. 179. 
31 Berthelot: »Sur le tritoxyd ďargente« Ccmpt. Rend. 90. pg. 653. 1880. 
32 Grotthus: Gilb. Ann. 61. pg. 60. 
33 Bóttger: Jahresber. iib. Fort. d. Chem. pg. 179. 1873. 
34 Fischer: Kastners Archiv XVI. pg. 215. 
394 
