12 
že superoxyd je velmi nestálý a neustále se rozkládá. Tomu by odpovídal 
různý způsob manipulace při analysách zmíněných. Mahla na př. vypíral super¬ 
oxyd od dusičnanu stříbrnatého po několik dní, Fischer sušil tuto látku v tem- 
peratuře 30°, Berthelot pak analysoval látku hned z voltametru vyjmutou a 
osušenou pouze ssavým papírem. 
Z toho ze všeho jest patrno, že tato otázka daleko ještě není řešena a že 
jest otázkou sama pro sebe vyžadující k řešení svému práce soustavné, jak 
fysika, tak i chemika. 
Nejméně víme o tom, co se děje při elektrolyse s roztokem. 
Uvádí se sice v některých učebnicích 40 na př. tento rozklad dusičnanu 
stříbrnatého: 
Ag N0 3 
NO a + Ag N0 3 = N„0 5 + Ag O 
a zároveň N 2 0 5 -)- H 2 0 = 2 HNO a 
Ag NO a 
Mnohé však okolnosti tomu nasvědčují, že jsou zde processy daleko slo¬ 
žitější. Je totiž jisto, že jak na anodě tak na kathodě vystupují bublinky plynu 
(kyslíku a vodíku) často tak nepatrné, že ovšem oku unikají, jindy však — 
za poměrů příznivých přímo v oči bijící. 
Vzhledem k tomu pak nestačí tento jednoduchý výklad a musíme před- 
pokládati rozklad složitější. Uvedený rozklad jest jaksi jenom částí děje, který 
se při elektrolyse dusičnanu stříbrnatého odehrává a který ve své úplnosti 
dosud je nám neznámým. Známe pouze dva produkty akcí sekundárních — 
superoxyd na anodě se tvořící a volnou kyselinu dusičnou v roztoku povstá¬ 
vající — dle toho pak je výklad upravený. Shledalo se však — jak později 
se ukáže — že superoxyd elektrolysou utvořený nemá tak jednoduchého 
složení, jaké náš výklad uvádí, že v některých případech kyselina dusičná roz¬ 
pouští tento superoxyd, čímž jenom další a složitější sloučeniny povstávají. 
Chemické tyto změny roztoku elektrolysou způsobené nejsou nikterak 
soustavně studovány ani qualitativně, ačkoliv jsou veliké důležitosti. Ony za¬ 
jisté mění vnitřní odpor voltametru, mění hustotu proudu, a mohou snad — 
soudě dle analogie voltametru na měď — v některých případech zasáhnouti 
i vyloučené stříbro na kathodě. 
V tom je pak veliká přednost voltametru na stříbro před jiným, že sekun¬ 
dární akce poruší jeho udání jen v případech velmi řídkých za okolností, 
kterým se snadno a úplně můžeme vyhnouti. 
Mimo tyto změny chemické sluší uvésti ještě zahřívání se roztoku a změnu 
koncentrace roztoku. 
Roztok při rozkladu se zahřívá, čímž se jeho vodivost zvyšuje 41 a tak 
vnitřní odpor voltametru mění. 
40 Míiller-Pouilleťs Lehrbuch der Physik und Meteorologie. 9. Auflage von L. Pfaundler 
1888-90. 
41 V pojednání F. & W. Kohlrausche (několikrát již citovaném) se praví: »... allein 
die Widerstandsánderung durch die Stromwárme bewirkt unter gewóhnlichen Verhált* 
nissen anfangs ein rasches Anwachsen des Stromes.« 
396 
