15 
1. Měření intensity. Měření intensity proudu dálo se methodou, kterou 
popsal W. Kohlrausch roku 1886 v »Berl. Elektrotechnische Zeitschrift«. 46 
Methoda tato, zakládající se na rozvětvení proudu znázorněna jest schematicky 
obr. 3. 
Obr. 3. 
Ve hlavním kruhu jest voltametr V, batterie dvou dvojic článků Daniello- 
vých, rheostat R t a klíč K. 
Hlavní kruh dělí se ve dvě větve, z nichž jedna obsahuje odpor x , druhá 
pak vede ku krajním svorkám rozvětvovače, který postavením (1) uzavírá spo¬ 
jení galvanometru s touto větví, postavením (2) pak realisuje spojení galvano- 
metru s thermoelementem T. 
Je-li intensita hlavního kruhu 7, úchylka galvanometru způsobená tímto 
proudem ve větvi (1) «, úchylka proudem thermoelementu ve větvi (2) ú, odpor 
ve větvi (1) R , pak jest 
7 
~ const 
R 
Cí 
d 
) 
kde ona konstanta jest poměrem elektromotorické síly thermoelementu k od¬ 
poru větve (2). 
Tvar a uspořádání voltametru ukazuje obr. 4. 
Kathodou byl tyglík platinový, 6 cm vysoký v průměru dole 2*8 cm , na¬ 
hoře 5 cm měřící; spočíval na kovové podložce vyložené slabým plíškem plati¬ 
novým, kterýž kontakt se velmi dobře osvědčil, maje před všelikým upevňo¬ 
váním péry a pod. patrné přednosti. Vnitřní plocha působící měřila 70 cm 2 . 
Anodou byla tyč stříbrná 47 7 mm v průměru, pod níž se podložila skleněná 
mistička držená třemi skleněnými tyčinkami, jak to jest na obrazci 4. tečko¬ 
váním naznačeno. 
46 W. Kohlrausch: »Eine bequeme Methode der Messung von Stromstarke und ihre 
Verwerthung zur Aichung technischer Strom- und Spannungszeiger.« Berlin. Elektrotech. 
Zeitsch. pg. 273. 1886. 
47 Od f. Dr. T. Schuchardt. Górlitz. 
399 
