33 
Byla-li anodou deska stříbrná, kathodou deska platinová, povstával na 
anodě šedivý, nahnědlý prášek (při uschnutí světlejší). 
Tento superoxyd označíme písmenou (b). 
Elektrolysováno-li mezi deskami platinovými, povstával na anodě černý> 
kovově lesklý superoxyd krystalinický, který zkrátka označíme (c). 
Obr. 13. 
nos* 
KHHRHH 
0 , 
I9°2 
90 m m 120 iso m m w no m m 2110 210 
230 200 m 
Toto roztřídění uperoxydů ve tři druhy nesmí nijak čtenáře zarážeti. 
Vlastnosti pozorovaných superoxydů byly v rozmanitých ohledech tak různy ; 
že neváhám prohlásiti je za látky od sebe rozdílné. Z toho, čeho se dovídáme 
v literatuře, soudili bychom, že superoxyd stříbra elektrolyticky připravený je 
jedna a táž látka. 
Naše pokusy však ukázaly, že tornu tak není. 
Nejen vzhled prvých dvou superoxydů (a) a (b) ukazoval zvláště pod mi¬ 
kroskopem úplně různou strukturu, ale i některé vlastnosti těchto látek byly 
úplně nové, dosud neznámé. 
Látky tyto, třeba se tolikrát při různých elektrolysách objevily, nebyly 
posud zkoumány, proto, že se považovaly za identické se superoxydem kry- 
stalinickým, který svou individuální formou k analysi spíše nabádal. 
Konečně osměluji se tvrditi, že i poslední superoxyd krystalinický (c) 
oznaěený, slabým proudem připravený, jest látka nožní, sloučenina jiná, než 
kterou připravili Mahla, Fischer, Wallquist a Berthelot a to z důvodů, které 
Rozpravy: Ročn. I. Tř. II. C. 21. 3 
417 
