7 
krvenek, jak jsem direktním pozorováním dostatečně příležitosti měl se pře¬ 
svědčit!. Zrnka barviva uvnitř leukocytů živých nezůstanou ve stejném stavu, 
ale vzrůstají a po jisté době se odbarvují. Jakým způsobem se odbarvení děje, 
zda rozpuštěním a odplavením barviva, či redukcí jeho, nedá se bez dalších 
pokusů roznodnouti. Okolnost, že zrnkům na velikosti při odbarvování neubývá, 
dále, že místa, kde zrnka byla, mají po odbarvení zvláštní bílou barvu, od 
ostatní barvy leukocytu se lišící, mluví snad pro redukci, takže by se tvořila 
látka leukomethylenová; tolik alespoň lze viděti na praeparátech, zvláště lemem 
balsamovým opatřených. Avšak také domněnka, že při odbarvení se zrnek 
běží snad také o rozpuštění a vyplavení barviva, nedá se odmítnout i. 
Ohledáváme-li totiž leukocyty delší dobu po zavedení barviva do těla, 
ubývá v nich zrnek, tato jsou menší, slaběji zbarvená, při tom i tělo slabě 
modře je zbarvené, tu zamlouvá se nám domněnka, že se jedná o rozpouštění 
a že barvivo ze tkáně odplaviti a vymyti se dá, přesvědčil jsem se zejména 
u chrustavky a dolního víčka, kde jsem z vyvýšené nádobky nechal přitékati 
po proužku filtračního papíru fysiologický roztok soli kuchyňské k jednomu 
kraji krycího sklíčka praeparátu, na druhém konci sklíčka pak jiným proužkem 
tekutinu odváděl. Tímto způsobem pod mikroskopem viděl jsem, jak pozne¬ 
náhlu se barvivo vymývá, zároveň pak odvádějící proužek papíru se do modra 
zbarvuje. 
Jiná otázka jest, v jakých útvarech těla buněčného se zrnka ukládají; že 
by se usazovala jen v uzlíčcích trámečků protoplasmatických, nelze připustiti, 
poněvadž zrnka jeví někdy nápadnou velikost. Rovněž nezdá se býti pravdě¬ 
podobným, že by barvivo pouze vsáknuto bylo, aniž by hmotu buněčnou 
stranou tlačilo, poněvadž si pak stěží vysvětlíme ostré a kulaté obrysy zrnek. 
Pravdě nejpodobnější je možnost, že barvivo, v zrnka se srážející, tkáň vytlačuje 
stranou, tvoříc si tím způsobem místo. 
v 
Ze tvoření zrníček je pouze vitální činností buněk možné, nedá se dle 
uvedeného popírati. Vchází-li při tom barvivo v chemické sloučení s jistými 
látkami těla buničného, kteréžto látky buňce odnímá a tím v nerozpustné 
ony kuličky barviva se sráží, jak myslí Ehrlich * vzhledem ku čivovým vláknům, 
pak může dojista odnímati tkáni jen takové látky, které pro biologické po¬ 
chody buňky jsou méně platným činitelem, poněvadž často jsou leukocyty 
zrníčky barviva skoro naplněny a přece se čile pohybují. Také epithel žláz 
dolního víčka žáby bývá, abych tak se vyslovil, přecpán zrnéčky barviva, nic¬ 
méně žlázy na elektrické podráždění zcela správně se stahují. Podobně vířivý 
epithel z dutiny ústní žáby, ač zrnky je přeplněn, přece tím nijak není vyru¬ 
šován ve víření svými ciliemi. 
Na základě uvedeného možno pokusy Nečajevovy nyní blížeji posouditi. Ná¬ 
lezy jeho mohl jsem, jak uvedená dáta ukazují, potvrditi, jako objevování se zrnek 
v leukocytech, jich vzrůst a odbarvování. Než nemohu souhlasiti s Nečajevem 
dotyčně následující otázky. Nečajev myslí, že leukocyt, přijav do sebe zbar- 
Ober schmerzstillende Wirkung des Methylenblau — Ehrlich u. Leppmann D. Med. 
Wochenschr. 1890 No. 23. 
439 
