8 
rozpj. cf 24 mm, 9 29 mm. Nejmenší c? od Kleiner Fl. 18 mm., nejmenší 
9 24 mm. Některé exempláry mají barvu šedohnědou beze všech skvrn, 
vyjma bledou tečku na thyridiu, jiné jsou celé žlutohnědé, majíce velikou 
bílou skvrnu na thyridiu a přehojné žlutavé tečky v celé apikalní části 
křídel. 
Apatania, Kolti. 
/ v 
fimbriata, Pict. Údolí Cernovické u Jablonného 17. V., Kamenice 30. a 31. 
VIL (rozpj. cf 13—18 mm, 9 11 //////), Pramen při Kamenici (celkem menší 
než při Kamenici chytané, rozpj. ď obyč. 13—14 mm, 9 12—13 mm). 
Mumlava 2. VIII. (Rozpj. S 18 mm, 9 15 mm), Pramen Labe 7. VIII., 
Labský Důl 7. a 17. VIII., Weissbach 4. VIII., Langer Floss. 10. VIII. 
(rozpj. cf 19///;//), Kleiner Fl. 11. a 12. VIII. (rozpj. ď 12//////, 9 11*5//////), 
Loboch. Fl. 13. VIII., Potůčky tekoucí do Malého Stavu 18. VIII., Weiss- 
wasser 19. VIII. (1 9 s rozpj. 15//////, četní J 1 až 18 mm rozpj.); aspoň 
s polovice náležejí exempl. zde sbírané formě, jejíž 5. vidlice apikalní jest 
značný kus splynulá s větví předcházející. Bárengraben 21. VIII., Martins- 
bach 21. VIII. (1 9 rozpj. 16//////), Pudelbach 21. VIII. Jak z výčtu sta- 
novisk patrno, druh nejobecnější, v létě tak hojný, že se jen hemží na 
pobřežních rostlinách. Zdá se, že velikost jeho jest velmi odvislá od 
mohutnosti pramene či potoku, v němž larvy žily. 
III. Serieostomatidae. 
Sericostoma, Latr. 
pedemontaimm, Mc. Lachl. Langer Fl. 18. VIII., Mumlava 2. a 5. VIII. 
Oecismus, Mc. Lach. 
monedula, Hag. Jamné 13. VII., Nekoř. pot. Bořitovský 13. VII., T. Orlice 
v Jablonném 17. VII., Vejsplach u Branné 23. VII. 
Notidobia, Steph. 
ciliaris L. Vystupuje dle nynějších zkušeností mnohem výše a variiruje velice 
ve své velikosti. Opatov 16. V. (d délka těla 7 //////, rozpjetí 21 //////), 
9 d. t. 11, rozpj. 24//////); Kunratice 23. V. (Nick.), 30. V., T. Orlice 
v Jablonném 1. VI. (c? d. t. 6—7 ////// rozpj. 21 mm, 9 d. t. 5—7 //////., 
rozpj. 20—24 mm). Pot. Bořitovský, Nekoř 18. V. 
Připojený obraz 1. ukazuje řadu obměn v nervatuře křídel, která obsa¬ 
huje takové úchylky, které při známé stálosti, kterou u mnohých jiných 
rodů nacházíme, by spojeny jsouce s nějakými úchylkami v přívěscích 
análních, mohly za dobré znaky druhové sloužiti. 
Zde ovšem nejsou to ani variety, nýbrž pouhé úchylky individuelní, 
posud neustálené. Nárys 2. ukazuje asi typický tvar žilnatiny: 1. vidlice 
apikalní sahá až ku příčné žilce mezi políčkem diskoidalným a radiem, 
448 
