7 
v kamení zdejším za příčinou dobývání výborného štěrku založených, čas od 
času bývá opuštěno, zarůstá a tím poměry v uložení horniny se stávají ne¬ 
zřetelnými. Tak dnes stěží jen najdeme ty — ostatně málo určitě* vyznačené — 
lomy, jež v díle Tschermakově: Die Porphyrgesteine Oesterreichs aus der 
mittleren geol. Epoche 1869 jsou nakresleny, a najdeme-li je, bývá tu uložení 
zavalením a zarostením lomu málo zřejmo. Proto svědomitý výkres lomů může 
po letech dobře posloužiti. 
Pokud se stáří hornin tešenitických a pikritických dotýče, dovoluju si ale 
přece podotknouti, že nalézají se hlavně v západních částech okresu na pře¬ 
mnohých místech ve styku a nebo v největší alespoň blízkosti černých nebo 
do černohnědá vypálených břidlic a žlutých drobnozrnných pískovců, jež nejlépe 
možno (lil. břidlice) Veřovským známým vrstvám připočísti. Podobné černé 
břidlice Těšínské, za něž by snad při povrchním prohlížení západní břidličné 
útvary pokládati se mohly — ty jsou ale přece poněkud jiné — dle samých 
Vídeňských geologův až do okolí Hodslavic nezasahují. Za to ovšem typické 
vrstvy Veřovské, v nichž dolovalo se tu všude druhdy na sfaerosiderit, sahají 
zcela jistě kolem Tyče k Mořkovu, Bludovicím (u N. Jičína) a východně od 
Hodslavic v nich rovněž ocelek byl dobýván, jak tomu haldy mezi Hodslavicemi 
a Mořkovskou stanicí nasvědčují. Břidlice tyto černé nebo černohnědé bývají 
buď pod proudy eruptivnými uložené, nebo tvoří i nad nimi plášť jakýsi, pokud 
v 
ovšem nebyly vodami odnešeny (Zivotice, Stránský kopec, Petřkovice, Tannen- 
berg, zářez Tyče ve Veřovicích a t. d.). Dříve pokládal jsem je, poněvadž místy 
mění barvu svoji na světlejší, i já za břidlice Těšínské, ale prohlížení prorvy 
Tyče v samých Veřovicích přesvědčivě ukázalo, že nutno je k Veřovickým 
břidlám připočítávati, a tak by eruptivné horniny zdejší z větší alespoň části 
na horizont Veřovický byly vázány. 
Další pozorování podrobná zajisté i v té věci světlo a jasno donesou. 
Na konec této předběžné zprávy nutno ještě podati alespoň stručně popis 
makroskopického habitu hornin a vyvřelých na Moravě severovýchodní a na 
několika drobnohledných praeparatech k typickým formám drobnohledného 
složení jejich poukázati. 
K vůli stručnému vyznačení zevního habitu, kterýž při prozkoumání nutně 
jest prvním vodítkem, rozeznávám v okrsku označeném především horniny tmavé 
a světlé, ony pak na jemnozrnné, drobnozrnné a hrubozrnné (vlastně porfyrické 
tak velkým množstvím olivínů, že proti nim zákl. hmota se velice tratí a hor¬ 
nina nabývá habitu hrubozrnného), tyto pak na drobnozrnné a při tom šedavé 
nebo modravé a hrubozrnné a při tom velkými krystaly amfibolu (i augitu) 
strakaté. Různé ty typy ovšem často v nepatrných vzdálenostech od sebe vy¬ 
stupují, ano některé z nich i do sebe přecházejí, i bude, jak z předu vyznačeno, 
účelem podrobného badání při horninách těch vedle konstatování jich mikro¬ 
skopického složení zjistiti, kdy nastávají přechody takové, co jest jejich příčinou, 
* Poněvadž, jak uvedeno, v kraji zdejším ve vzdálenosti často jen několika metrů 
rozmanité vystupují horniny sopečné, nutno zaznamenávání a zanášení míst, z nichž vzorky 
vzaty, činiti s podrobností co největší, aby kontrola byla možná. 
607 
