10 
místy dosti pravidelné, leucitu patřící. Leucit charakterisují hlavně známé vě¬ 
nečky vrostlých mikrolithů augitových. Porfyricky vystupuje olivin rozpukaný 
a na trhlinách obyčejným způsobem na hmotu serpentinovou přeměněný. Mno¬ 
hem vzácnější jest našedivělý augit ve větších krystalech. 
v 
2. Čedič melilithový od Palačova při St. Jičínč. Má za základní hmotu 
směs lištniček melilithových, modravě polarisujících, místy proudovitě uložených, 
četných zrnek magnetitových a jich skupin, málo augitových krystalků, něco 
skla a zajímavých krystalků perowskitových ve tvarech coOco, jichž rohy, jak 
to na nejmenších, v tlouštce praeparatu se naskýtajících krystalcích při po- 
šupování drobnohledu lze viděti, otupeny jsou střídavě trojúhelníčky, ^ patřícími. 
Li 
Porfyrický olivin jest úplně čirý. 
II. Typ pikritový. 
Pikrit ze hřbetu mezi Pohořilcem a Jasenicemi u Val. Meziříčí. Hornina 
ta representuje přechod od čedičů k pikritům, nepřihlížíme-li ke stáří. Základní 
její hmota jest směs hmoty zkalené, místy sklovité nebo poněkud odesklené 
a lištniček modravě polarisujících, jež by živcům mohly býti připočítány. 
V této základní hmotě vystupují především velké krystaly šedavého, roz¬ 
pukaného augitu a olivíny zvětralé na zelenou hmotu chloriticko-serpentinickou, 
uvnitř často i jádro dolomitické mající. Okraj bývá někdy na biotit přeměněn. 
Biotit, který jako třetí hlavní součást ze zákl. hmoty vystupuje, je vůbec hlavně 
na hmotu chloriticko-serpentinickou vázán a jest druhotný. V drobnohledu vy¬ 
stupuje jako silně dichroitické lištny nebo červenohnědé šesterče. Magnetit 
ovšem neschází a jest stejnoměrně rozšířen. Apatitové jehlice a čiré jich šeste- 
rečné průseky nejsou příliš hojné- 
Pikrit z lomu za posledním stavením ve Stráníku u Hodslavic. Hornina 
ta, o níž již pověděno, že tvoří původní velké koule a ellipsoidy, má sporou 
zákl. hmotu sklovitou, místy slabě polarisující, žlutě poprášenou. V té jsou 
husté, pěkné, skoro bezbarvé, na okraji šedavé, úplně vyvinuté krystalky augitu, 
magnetit, ve mřížovité a pérkovité skupiny seřaděný, a větší porfyrická místa 
dolomiticko-calcitická (dle polarisace a šumění v kyselinách), která i tvarem 
prohlašují se za klamotvary po olivinu. V základní hmotě místy paprskovitě, 
štětičkovitě ba i ve způsobu ledových květů na oknech rozšířeny jsou tu a tam 
útvary natrolithové. 
ř 
Bobkovité útvary z povrchu proudu pikritového nad Straníkem. Útvary ty 
jsou shluky sklovité, poněkud slabě modře polarisující hmoty, v níž množství 
šedých průseků augitových, skoro žádný magnetit a tu a tam zvětralý větší 
krystal olivínový se vyškytají. Měkčí místa, jež na povrchu bobků zbyla, mají 
zbarvení zelenavé chloritickými zvětraninami. Měkkost jejich zaviňuje snadné 
odlučování se kuliček na povrchu. Vyvinutí bobků jest, jak řečeno, lokální a 
na styk proudu s okolní horninou vázáno. 
Pikrit z lomu starého při vých. šírané železnice proti nejjiznčjsímu domku 
v Bludovicích u Nov. Jičína. Hornina ta místy rovněž bobkovitá tvoří jednak 
610 
