12 
Však ostatní součásti její jsou větší než u předešlé horniny, čímž nabývá směs 
habitu více stejnozrnného. Vedle augitů vystupuje i amfibol a stýká se často 
se zrny augitovými. Biotitu je za to méně. Olivín jest podél trhlin značně daleko 
do vnitra zvětralý na zelenou rovnoběžně vláknitou hmotu osinkovou a z části 
chloritickou. Magnetit tvoří větší zrna a apatit jest zřejmější, přece ale málo 
vyvinutý. V zelených partiích chloritických jsou černá zrnka, nejspíš chromitu 
patřící. Tam, kde jsou droboulinká a nacházejí se i v čirých partiích olivínových, 
dodávají okolí modravého zkalení. 
Hornina od Kojetína. U Kojetína jest mnoho druhů hornin. V cestě, jež 
na východ ke Stráníku se táhne, vystupuje dále za známými mandlovci zdejšími 
černá hornina, velkými (až 1 */ 2 cm) čerstvými olivíny porfyrická a čediči podobná. 
Tu možno také do typu toho vřaditi, jakkoliv základní hmota má převahu, 
a celek na mnohé čediče připomíná. 
Hmoty základní vlastní, sklovité, jest velmi málo. V ní jsou trichity černé, 
místy mřížovitě skupené a drobné lištny biotitové. Ostatek hmoty mezi olivíny 
tvoří augitové krystalky. Ty tvoří hustou změť svými fialověčervenými průseky, 
v níž něco magnetitu v zrnech sporých vystupuje. 
Porfyrický olivín jest trhlinatý a na trhlinách na chlorit a serpentin pře¬ 
měněn. Základní hmota činí do něho se všemi svými součástmi hluboké, ne¬ 
pravidelné choboty, kteréžto součásti někdy uprostřed chobotu druhotnými 
dolomiticko-calcitickými tvary svými jsou zastoupeny. Ke zvětralosti horniny 
poukazují také malé, kulaté dutinky v ní, vyplněné touže druhotnou hmotou 
calciticko-dolomitickou, do vnitra drobnými krystaly vnikající. Ostatek vnitra 
jest calcitem slabě trhlinatým vyplněn. Průseky špiček oněch krystalů jsou 
buď trojúhelníkovité nebo šesterečné (patrně průseky R.). 
IV. Typ diabasový. 
Hornina sedozelenavá ze hřbetu východně od stanice Hodslavsko Stránské. 
Hornina tato jest zajímavou směsí dosti velkých, trojklonných, místy poly- 
synthetických krystalů živcových, zkalených tu a tam žlutavou, práškovitou 
hmotou kaolinickou. Na trhlinách a rýhách jejich infiltrována jest zelenošedá 
hmota, která vedle živců skorém největší část horniny tvoří a útvarům serpen¬ 
tinovým patří, kteréž z augitu větráním vznikly. Augity samy obsaženy v čet¬ 
ných zbytcích jako dlouhé rozpukané sloupce, známé šedohnědavé barvy, napříč 
rozpukané, v partiích některých na uvedenou zelenavou serpentinickou horninu 
změněné a jí obklíčené, v X nikolech živě polarisující. Místy tvoří i nepravidelná 
zrnka, místy pěkné menší průseky i dvojčatné. Třetí důležitou součástí této 
a všech podobných hornin jest magnetovec, zelezo titanové obsahující, v zrnech 
dosti velikých a typickou zvětraninou nerostů titanových, totiž leukoxenem nejen 
z pravidla obklíčený, nýbrž i v žilkách prostoupený ano i vůbec nahrazený. 
Leukoxen jest v napadajícím světle bčlavý nebo bělavožlutý. Vedle toho bývá 
vždy při magnetitu biotit v hnědých šupinkách nebo silně pleochroitických 
lištnách ovšem i samostatně tu a tam vystupující. Apatit ve pěkných ale tenkých 
Jehličkách a šesterečných průsecích neschází. 
612 
