14 
ovšem ale ještě hojný amfibol. Zároveň prozrazuje, že ona zdánlivě základní 
hmota v předešlém výbrusu vznikla zvětráním živců. 
Hornina ze středu útesu 71a levém břehu Tyče západ 7 ié od kostela Zivot- 
ského. Kamení má velké, dlouhé , zelené průřezy, chloriticko-serpentinickou 
hmotou vyplněné, o nichž nelze říci, z čeho povstaly. Analogicky ovšem sou- 
v 
diti se dá, že z augitu. Sedožlutá, kalná hmota z živců přeměněna jest na 
calciticko-dolomitickou hmotu, proráženou jehlicemi apatitovými a štětičkami 
patrně natrolithových krystalků. Hmota magnetitu titanového jest úplně na 
leukoxen přeměněna a vyloužená očka v ní (součásti železitéř) vyplněna jsou 
calcitem. Kolem leukoxenu jest biotit. Pyrit druhotný dosti jest rozšířen. 
Ho7'nina z cesty z Veřovic k Zinklavé (hřbet vých. od Veřovic). Podobá 
se předešlé, má ale juž velká čirá místa v zákl. hmotě pod X nikoly při otá¬ 
čení bud naprosto temná nebo v partiích jen slabě namodrale polarisující a 
analcimu patřící. Vedle nich bývají štětičkovitě a ledovým květům podobně 
skupené jehličky natrolithové. Zelené, dlouhé krystalky — v kuse ovšem černé 
a hornině tvářnost typického strakatého tešenitu dodávající — jsou místy jako 
uralit rovnoběžně trhlinaty, ale nejsou pleochroitické. Nelze o nich rovněž tvrditi, 
z čeho povstaly, zda z amfibolu či z augitu. Magnetitu titanového jest méně 
v 
a ovšem pak i leukoxenu. Pyritu rovněž málo. Šupinky biotitové jsou vzácné. 
b) se světlou základní hmotou. 
Teéenit ze západ7iího bokíi hřebene mezi Čertovým 7nlýnem a Bludovicemi . 
Hornina ta připojuje se k typům předešlým. Její bílá hmota, jakoby základní hmotu 
tvořící, vznikla ze živců a jest dílem kalnější, složená z krystalků leckdes paprsko¬ 
vitě seřaděných (natrolith) a jehlicemi apatitovými propíchána anebo čirá, při 
X nikolech úplně temna, na jednom místě pěkný, pravidelný, velký průsek uka¬ 
zující (analcim). Ve hmotě té vystupují magnetity titanové jehlicovité, sítkovitě 
pod úhly 60° neb mřížkovitě složené, skoro docela na leukoxen přeměněné 
a místy biotitem obložené. Ze sloupkovitých, šedofialových rozpukaných augitů 
jest většina již na hmotu chloritickou přeměněna, a jen někde vystupují v této 
zrna ohnivě polarisující původního nerostu. Kolem nich bývá rovněž věnec 
biotitový. Zrna amfibolová jsou velice sporá a malá. 
v 
Tese7iit od Čertova 7nlý7ia u Nového Jiřina. Z četných zdejších odrůd 
patří tuto popisovaný praeparat hornině čerstvější, která místy úplně černé 
pod drobnohledem ze samých proudovitě uložených, drobounkých krystalků 
augitových a amfibolových složené partie mívá. Velké živce horniny této jsou 
hojně zkalené. Vedle nich jsou jiná nepravidelná čirá zrna, živou polarisací na 
křemen skorém připomínající, o nichž té chvíle nelze říci, zda skutečně kře¬ 
menem, ovšem druhotným, jsou. Augitové krystaly velké jsou krásně fialové 
se zelenavým okrajem, amfiboly pak, hojněji než v předešlém vystupující, jsou 
hnědé, místy dvojčatné a často bezprostředně vedle augitu. Vedle menších 
amfibolových jehlic jsou zase menší fialové krystalky augitu dosti dichroitické 
(šedozeleně-fialové). Magnetity jsou velké, bez leukoxenu a apatit ve velkých 
šesterečných průsecích ne vzácný. 
614 
