14 
Následkem toho máme vztah: 
— C 
2 ni ) 
I TI = r u 
kde jsme po 
(x — v) (x — qv)(x — q^v)...(x — q n ~ 1 v) , 
_ 1 __ ___[ 
X — cr a v ) n_ 0 v — q~ l v) {x — q-^v) .. .{x — g~ n v) ' 
(x — r~ lv )l =í = 
{x — g a ~ l v)~” i =■ 
(Í 1 íE 3 )^—/»+ £ a.(*-«■-»>: 
~ a = 1 -Iv' n ~ — oo 
příkladu Schendelově*) užili označení 
a pak zcela obecně 
A n = 
/(") d - 
Zni 
v (x 
?l =r. v 
„_i \ M -(- 1 
? 8„ = 1 
Vzorec (16) zde nastupuje na místo theorému Laurentova, který zde tedy 
nemá analogie v pravém slova smyslu, poněvadž integrál (16) nedovedeme 
obecně vyčísliti. Volme jakožto příklad 
tato funkce jest jednoznačná v komplexní rovině (z) opatřené řezem (— r... r ); 
pomyslná čásť její jest na severním břehu o —2 ni větší, než na jižním. Volíme 
pak r 0 = r-\-d, a v integrálu (16) možno nahraditi cestu integrační čarou, 
jež obíhá řez (— r.. . r) a těsně k němu přiléhá. Obdržíme tak jakožto hodnotu 
levé strany (16) v našem případě výraz 
y 
znamenámeli tedy k vůli přehledu 
* 9°- 
n o-ř«í) =p$,q), 
a = 1 
máme z (16), uvážímeli, že zde A 0 = A, = — .. . — 0 , vztah 
Cn _ 
(x — q-“v) n a = i 
J 
O Journal fiir die reine und angewandte Mathematik sv. 84. Srovnej též naši studii 
o Schendelově zobecnění mocninových rad. (Věstník Č. Ak. čís. 3.) 
676 
