12 
jest tedy, jak nahoře uvedeno, na změně silokřivek závislá, a jelikož silokřivky 
mění se intensitou proudu, bude také: 
(13) 
e'o 
L 
di 1 
~dt~ ’ 
značí-li i x skutečnou intensitu proudu ve stroji a L činitele, který na rozmě¬ 
rech a úpravě induktoru jest závislý. 
Vyjádříme-li 
• o ^ 
—- sin 2 n 
bude 
L 
di x 
dt 
T ’ 
T 2 n e x t 
L -cos 2 n 
(14) 
T r 
T 
čili 
, 2nL _ t 
> 2 = j - cos 2 ti — 
(15) 
( 16 ) 
Z rovnice této jde, že síla elektromotorická vnitřní indukce jest periodi¬ 
ckou funkcí téže periody jako skutečná síla elektromotorická, vzhledem však 
71 
na měnu jest o — čili 90° pošinuta. Amplituda této síly elektromotorické 
LU 
Cc\ 
2 7T L 
Původní čili vnější síla elektromotorická rozkládá se tedy ve dvě složky 
71 
téže periody ve měně však o — rozdílné. Značí-li O B v obrazci 8. amplitudu 
periodické vnější síly elektromotorické, budou kolmo 
na sobě stojící přímky O C a CB značití amplitudy 
skutečné síly elektromotorické a vnitřní indukce. 
Jest tedy amplituda vnější síly elektromotorické pře¬ 
ponou pravoúhlého trojúhelníka, jehož odvěsny jsou 
amplitudy skutečné (e x ) a vnitřní síly elektromoto- 
/ 
rické (e 2 ). Uhel a u sestrojení trojúhelníka určí se 
z původní rovnice 
2ti L 
X 
e x Tr 
tg a • 
( 17 ) 
Z pravoúhlého trojúhelníka jde: 
e 0 cos a 
e 2 — e 0 sm a = 
V1 -h tg 2 « 
_ e 0 tga 
V 1 + tg" “ 
( 18 ) 
(19) 
698 
