16 
a tedy doba jedné periody 
T = 
60 
2v 
Rozměry stroje tohoto jsou následující: 
Každá cívka indukční obsahuje 69 závitů, tedy 4 cívky 276 závitů. Průřez 
železného jádra rovná se 52 cm 2 . Celkový odpor drátu cívek = 0*21 Q. Na 
každém magnetu navinuto jest 1040 závitů, celkem tedy 4160; odpor celého 
drátu na magnetech navinutého rovná se 55-Q. Koná-li stroj 1250 obratů za 
minutu, vyvine se síla elektromotorická dle uvedeného vzorce 
v . m l .n.N 
E = 
30 
kdež N počet silokřivek na plochu obvodu proudového značí; je-li N x inten¬ 
sita magnetického pole čili počet silokřivek připadající na jednotku plochy ( cm 2 ), 
bude N — N y q a střední síla elektromotorická vypočte se dle vzorce: 
„ v .m 2 .n . q N* . . , , . 
b s = -—-— v jednotkách absolutních, 
kdež m počet magnetů značí. V našem případě m = 4; počet cívek rovněž 
m — 4 ; počet závitů v jedné cívce indukční — 69 ; q, průřez cívky in¬ 
dukční = 52 cm~\ v počet obratů za minutu = 1250 . Vedeme-li do závitů na 
elektromagnetu proud takové intensity, že intensita pole magnetického = 6000; 
obdržíme střední sílu elektromotorickou dle posledního vzorce, dělíme-li 10 8 
E s — 143 V v jednotkách Voltových. 
Experimentelní důkaz o změně sinusové proudu ve stroji 
na proudy střídavé. 
Stefan* ve své správě o elektrické výstavě ve Vídni ukázal, jak lze experi- 
mentelně dovoditi, zdali změna proudu indukovaného ve stroji na proudy stří¬ 
davé jest změnou sinusovou. Nahoře bylo dovoženo, že střední hodnota čtverců 
harmonicky proměnlivé síly elektromotorické rovná se 
S ~V2 ’ 
kdež e 0 maximum síly elektromotorické nebo amplitudu harmonické změny 
značí. Dělíme-li rovnici tuto odporem obvodu proudového, v němž tato síla 
elektromotorická vzniká, obdržíme opět 
V2 ’ 
kdež z' s střední hodnotu čtverců intensit a i 0 amplitudu harmonického proudu 
značí. 
* Stefan, Offic, Bericht uber die internationale elektrische Ausstellung in Wien 188; 
p. 218. r. 1886. 
702 
