13 
trných. Pět z uvedených druhů: Ceratotrochus multispinosus , C. multiserialis, 
Flabellum Roissyanum, F. siciliense (non M. Ddw. et M. Reuss) přichází 
v jílech badenských as tak hojně jako zde, toliko C. multispinosus činí od¬ 
chylku svým nápadným množstvím individuí, souhlase v tom s jílem borač- 
ským, jehož zvířena až na lokální své odchylky je s badenskou shodná 
a rovněž množstvím póly párii zmíněného druhu se vyznamenává. 
Velká stratigrafická důležitost přikládá se i druhu Brissopsis ottnangcnsis, 
zdali oprávněně, o tom lze opravdu pochybovati, a to tím více, čím menší jsou 
naděje, že se podaří nalézti v badenských jílech zachované schránky ježků moř¬ 
ských, s jichž ostny, ambulakralními deštičkami atd. tak zhusta se setkáváme. 
Všímal jsem sobě z moravských a dolnorakouských jílů vyplavených částek 
schránky mořských ježků, jejich teninkých plošek ambulakralních i ostnů ští¬ 
hlých. Porovnával jsem i tyto s oněmi Brissopsis ottnangcnsis a doznávám, 
že jsem nebyl s to, abych vypozoroval nějakých specifických rozdílů. 
Mechovky jsou ve walbersdorfském jílu zastoupeny druhy jak v jílu facies 
badenské tak i ve slínech steinabrunnenských obyčejnými. Společné mají s me- 
chovkami jílů to, že se vyskytují po různu a zřídka, tvoříce malé kolonie. 
Jednak poměrné bohatství na druhy, jednak hojnost těchto individuí, 
dodává mlžům jílu walbersdorfského nemalé důležitosti. Zajímavé jest i jejich 
sdružení. Tři různé elementy jsou tu zastoupeny: druhy badenské vedle steina¬ 
brunnenských a schlierových. První dvě skupiny těší se značnému množství 
druhů, jsouce na individua chudé; poslední skupina čítá málo druhů, leč tyto 
vyznačují se poměrně velkou hojností individuí. 
Do nedávná byly druhy Pecten denudatus a Solenomya Dodcrlcini považo¬ 
vány za velmi významné pro schlier. Mnohdy dostačilo, aby byla jich přítomnost 
konstatována a ta která usazenina zařaděna byla ku schlieru. Tento význam 
pobledl, když byl A. Bittncr 8 ) připoměl, že přicházejí netoliko ve schlieru, ale 
také zároveň i v badenském jílu. Nebude nezajímavo zmíniti se, že Pcctcn de- 
v 
nudatus tolikéž v západomoravském miocaenu ve facii badenského jílu i Řepka) 
a v kralickém slinu u Náměště ve značném individuelním množství byl zjištěn. 
Pokud se pak druhu Solenomya Doderleini týče, víme, jak již A. Bittner 9 ) 
ve své známé práci uvádí, že přichází rovněž v jílu badenském. K tomuto sluší 
ještě podotknouti, že sbírky říšského geologického ústavu přechovávají po léta 
pěkný úlomek Sol. Doderleini nalezený ve světlošedém jílu na východním 
boku kopce Kalvárie u městy se Jar orněřic v severozápadní Moravě, v jílu, 
který po rázu své zvířeny je badenskému velmi příbuzný. Z toho je patrno, že 
výminečný význam těchto dvou druhů odpadá, jelikož je dokázáno, že ne¬ 
omezují se více toliko na jíly facies schlieru. Po odečtení těchto druhů zůstává 
z mlžů pouze druh Tellina ottnangcnsis , který pro schlier svědčí. Připočteme-1 i 
pak k němu ještě druh Anatina Fuchsi ve walbersdorfském jílu Kittlem ob- 
8 ) F. Karrer. Hochquellenleitung, pag. 187., Viz. Bittner. Uber das Alter des Tiifferer 
Mergels und uber die Verwendbarkeit von Orbiloiden zur Trennung der 1. und 2. Mediterran- 
stufe. Verhandl. d. k. k. geol. Reichsanst. 1885, pag. 225. 
9 ) A. Bittner. Noch ein Beitrag zur neueren Tertiarliteratur. Jahrbuch der k. k. geolog. 
Reichsanstalt 1886. 86. svaz. str. 47. 
739 
