7 
»kořenu«. S těžkostí tu skutečně užívati možno názvu »kořene«, neboť divém 
by bylo v rostlinstvu, aby mladé stadium rostliny se skládalo, vůbec jen 
z kořene (obr. 5., G.). Zde jest to nový pojem morfologický ani s kořeny, 
ani s oddenkem, ani s prvoklíčkem totožný. Nazývejmež tento nový útvar 
morfologický proč aulomem. A do tohoto nového pojmu zařáděny by dobře 
mohly býti první zplodiny ze semen řádu Orobancheac, Orchideae , Rafflesiaceae, 
Balanophoraccae, Pirolaccae, Monotropcae a snad i některé jiné. 
Přesně vzato, jest každé semeno bezděložné, které embryo neobsahuje, 
již procaulomem, neboť jest vlastně jen homogenní, nerozčlenčnou skupinou 
buněk, která klíčením vzbudivši se k životu ještě dále se pomnožuje a na růz 
ném stupni v útvary stélkové vzrůstá a pak teprv ze sebe vlastní zárodek vy¬ 
tvořuje. Z tohoto zárodku vyvine se skutečně pupen jako skutečná budoucí rošt- 
lina. Účinky pohlavního zúrodnění ve květu mateřské rostliny provádějí se 
v normálních případech v jednom, až utvoří se dokonalý zárodek s dělohami, 
osou a kořenem. Zde u bezděložných rozděluje se účinek zúrodnění na dvě 
období: na založení embryonálního těliska buněčného (zárodečného prccaulomu 
a na založení vlastního embrya z procaulomu po delší době odpočinku. 
S prvoklíčkem (prothallium) tajnosnubných cévnatých nedá se dobře 
procaulom srovnávati, neboť prvoklíček jest generace s ústrojím pohlavním, 
kdežto procaulom jest již pohlavně vzniklá generace bez pohlaví. Nejlepší ještě 
analogii má procaulom v protonematu mechů. U mechů jest také protonema 
řasám podobným, předběžným, nepohlavným útvarem, na němž teprv vlastní 
rostlina se vyvinuje. 
Vykládají-li nám morfologové vznikání kolmých lodyh rodu Monesis za 
vývin adventivních pupenů či os, pak nechť nám zodpovědí následující otázky: 
1. Z čeho první kořen vznikl, jenž vytvořil ovšem další větve kořenů 
pupeny adventivní nesoucí? 
2. Kde jsou osy neb oddenky neb kolmé lodyžky, jež by adventivně 
byly nepovstaly? 
3. Co jsou útvary kořenové na obr. 5., 6., 8. naznačené? 
K první a druhé otázce mohlo by se odpověděti, že není klíčení semen 
Monesis známo a že bezpochyby zde rodí se něco, z čeho kořeny první se 
tvoří. K tomu ale odpověděti neváháme, že zde vůbec není žádné rostlinky 
listonosné, která by adventivně nebyla vznikla, dále celá sebe rozvětvenější 
kolonie Monesis vyniká z »kořenového« vlákniva. Musilo tudíž nutně ze se¬ 
mene vzniknouti něco, co ani oddenkem ani zelenou lodyhou není, a jest 
nejvýš tudíž pravděpodobno, že tato zplodina klíční jest kořenové vláknivo, 
jak nám je obr. 5., 6., 8. podává. 
Zprvu jsme se zmínili, že také některé byliny vyvinují z kořenů šupinaté 
pravé lodyhy neb oddenky. Měl jsem sám příležitost kořenové oddenky neb 
adventivní osy v tom ohledu u bylin obecných: Potentilla anscrina , Linaria 
vulgaris a Rumex Acetosella ohledati. Potentilla anserina tvoří podzemní 
dlouhé tlusté kořeny, které někdy bývají na konci hlízovitě v podobě kyje 
nebo koule ztlustlé. A na těchto vynikají endogenně jednotlivě neb v skupi¬ 
nách malé pupence, které mohou přímo v novou rostlinu vyrůsti. Tento případ 
805 
