5 
nutém pojednání již dostatečně pověděl. Takové vykládání dospěje mnohdy 
tak daleko, že má ku pf\ Cystopteris montana dva úžlabní pupeny, jeden 
na anodické, druhý na katodické straně úžlabí — případ to, který ovšem 
nikde, ani u jevnosnubných znám není. I tyto nucené výklady všechny jsou 
neupotřebitelné, vezmeme-li za základ principy, jež později v rozpravě této 
vytkneme. 
Třetí obtíž při vykládání větví či os u cévnatých tajnosnubných jsou tak 
zvané adventivní pupeny. Již u Pteris aquilina a Struthiopteris jsem dokázal, 
že to, co se všude považovalo za adventivní pupeny, jsou zcela normálně 
dělené rhizomy těchto kapradin. Ano u jmenované Pteris nezvratně dokázáno, 
že nikoliv adventivní pupeny na řapíku listu, ale řapík listu na pobočné větvi 
se tvoří. Omyl ten vznikl jen tím, že pozorovatelé hleděli jen na jednotlivé 
listy spojené na basi s pupenem a nikoliv na celý systém rozvětveného rhizomu. 
Sledujeme-li případy, které co adventivní pnpeny na osách u autorů se udávají, 
zdá se, ža všude tam, kde poboční osa vzhledem k mateřské jest příliš slabá 
a orientace její k nejbližším listům není patrná, taková větev neb pupen pro¬ 
hlašuje se za adventivní. Toto měřítko jest ale velmi nespolehlivé a u největ¬ 
šího počtu případů nedá se provésti. 
Jsou ovšem u cévnatých tajnosnubných adventivní pupeny velmi rozšířeny, 
ale tyto jsou vždy patrny a s normálními pupeny nepomísitelny. Neboť objevují 
se na nepravidelných místech, neurčitě, nestále. Jsouť individua téhož druhu, 
která jich nemají. Jsou to tudíž pupeny nahodilé, právě tak jako u jevno¬ 
snubných. Tak přiznati musíme pravost pravých adventivných pupenů na řa- 
pících Aspidium Filix mas , na listech druhů Asplenium, Polypodinm, Cysto¬ 
pteris, na kořenujících listech Woodwardia radicans , na kořenech oddenkových 
rodu Ophioglossum a p. 
Rozhlédněme se nyní po všech řádech cévnatých tajnosnubných, abychom 
si utvořili soustavný názor, jak ve skutečnosti dělení os jejich se děje, zdali 
výklady autorů jsou všude správné a možno-li tu nějakou jednotu zákonnou 
provésti. 
O rozvětvování kapradin pojednal jsem v jmenovaném spisku, probrav 
hlavně druhy domácí a některé cizozemské. O Pteris aquilina dokázáno zřejmě, 
že nikoliv adventivní pupeny na řapících listových způsobují rozmnožování 
rhizomů, nýbrž naopak, že rhizom sám se dvouřadé rozvětvuje. U Struthiopteris 
germanica nevznikají daleko plazivé podzemní oddenky z adventivných pupenů 
na basi listů, nýbrž vyrůstají oddenky tyto mezi listy z mateřské osy. Podobně 
u exotické kapradiny Nephrolepis. U druhů osladičů Polypodium Phegopteris 
a P. Dryopteris ukázáno zcela zřejmě, že tu máme pozvolné přechody od pravé 
dichotomie k monopodialnímu větvení. Vyvinují-li se rozdělené vidlice jedné 
osy v každém ohledu stejně, jmenovitě vznikly-li již na vrcholku ze stejně roz¬ 
děleného vegetačního bodu, máme pravou dichotomii; je-li však jedna vidlice 
slabší a kratší než druhá, posune se stranou a máme osu monopodialně vět¬ 
venou. Tamže řečeno, že nikde nelze dokázati, že by některá vidlice vznikala 
z úžlabí nej bližšího listu. Ano platí tu pravidlo, že čím pravidelnější dichotomie, 
815 
