8 
Jak dělí se rhizomy žijících heterosporických cévnatých tajnosnubných ? 
Rod Pilularia (obr. 1. tab. II.) má oddenky tenké, nitovité, daleko pla- 
zivé, v určitých odstavcích za sebou nitovitými listy ve dvou řadách pobočních 
střídavě posázené. Pod rhizomem, kde listy vynikají, vybíhají dolů kořeny. 
Po straně každého lisUi na hlavní ose vyrůstají větve poboční. Jen vedle 
prvních 2—4 listů na pobočních větvích netvoří se pupeny, ostatně všude jinde. 
List na hlavní ose (obr. 1. d) padne tudíž nad úhel vidlení, rozpoluje úhel 
tento. Jest to tedy týž zákon jako u kapradin, které mají větvení mono- 
podialné. Všechny pupeny Pilularie zakládají se pod vrcholem a vyrůstají pak 
monopodialně v slabší větve postranní. První list poboční větve (obr. 1. b ) 
padne z pravidla na stranu k ose hlavní. 
Zcela podobné poměry nacházíme u rodu Marsilia (obr. 7. tab. II.). Také 
zde jsou rhizomy daleko plazivé, tenké, také zde sedí listy ve dvou střídavých 
řadách po boku rhizomu a každý z nich má po straně mladý pupen. Nikde 
není zřetelno, že by pupen tento seděl v úžlabí listu, ani ne v nej mladším 
stadiu svém. Také zde padne první list pupenu do vodorovné roviny ke 
hlavní ose. 
Srovnáme-li oba rody tyto s kapradinami, ku př. s Polypodium Dryopteris, 
máme tu vlastně opět týž případ. Hlavní osa se dělí ve větve poboční, jen že 
zde ostávají tyto poboční větve slabý a celek jeví proto více ráz monopodia. 
List matečný stojí ale opět a přec nad úhlem vidlení. Spíše bychom porovnati 
mohli ještě výše vzpomenutý rod Davallia , protože také u této děje se vidlení 
jen tam, kde list se nalézá a na článcích hlavní osy žádné jiné listy nesedí. 
Vidíme tudíž, že netřeba přijímati, že u Pilularie a Marsilie původně stál 
pupen poboční v úžlabí a že z něho vystoupil stranou následkem bilaterálního 
a částečně dorsiventralního vzrůstu rhizomu. Pupen ten nikdy v úžlabí není 
a proto jej tam klásti netřeba, zvláště když se jeho mimoúžlabní postavení 
pěkně dá v souhlas uvésti s příbuznými kapradinami. 
Ve vegetativném ohledu liší se rod Salvinia velmi značně od obou rodů 
předešlých. Nepochybuji, že rod ten náleží do zvláštní skupiny, která za dob 
geologických starších zastoupena rozmanitými typy. Spíše nám vzpomíná Sal¬ 
vinia typ přesliček než Pilularii a Marsilii . Jednoleté větévky nesou v určitých 
odstavcích přesleny tří listů , ovšem že jsou oba ploché vzdušné listy více 
nahoru od třetího kořenovitě přetvořeného posunuty. Na mladém vrcholku 
jsou listy pouze chlopnitě složeny a nikoliv špičkou svinuty. Tento znak vege- 
tativný jest všeobecným pro všechny kapradiny a rovněž i rody Marsilia 
a Pilularia. Rozvětvování Salvinie děje se dosti často. Mladá poboční větev 
vyniká úplně uprostřed mezi listem plochým a kořenovitým v téže rovině 
přeslenové. Zde tedy máme případ, kde mizí dichotomické větvení a místo něho 
vytvořuje se druhý vzor větvení cévnatých tajnosnubných, totiž monopodialní 
přesleny. Zde u Salvinie nezřetelno také, že by který list stál nad úhlem, který 
tvoří poboční větev a hlavní osu. Jest tu tudíž týž případ jako u přesliček, 
kdež věc ještě podrobněji vyložíme. 
818 
