11 
jsem podobný případ neviděl, ale soudil bych, jmenovitě z udané právě okol¬ 
nosti, že tyto nepravé kořeny dlužno považovati za jakýsi osní útvar, osní 
emergenci neb cos podobného. 
Osy plavuňovitých se chovají vývojem velmi rozmanitě, ano mnohdy se 
podivo váti musíme, jak nápadně vytvořují obdoby s vyššími jevnosnubnými. 
v 
Často se přetvoří jedna část větví v plazivé oddenky podzemní, z nichž druhá 
čásť vyrůstá kolmo nad zem co listnaté lodyhy. Někdy jsou přetvořeny oddenky 
v nitovité šlahouny; někdy ztlušťují se v určitých odstavcích v uzlovité hlízy 
{Selaginella tube rosa Bak.), z nichž může se nová nadzemní rostlinka vy- 
vinouti. 
Nadzemní lodyhy buď rozlízají se a stejnoměrně rozvětvují, buď rozlišují 
se v základní kmen, který dělí se v hlavní větve, a tyto nesou pak větévky 
s velkými zelenými lístky, jež celé napodobují listy zpeřené s omezeným 
vzrůstem. 
v 
Často jsou větve posázeny listy tak, že jsou čtyřhranné. V těch pak pří¬ 
padech krásně viděti, jak poboční větévky vyrůstají uprostřed mezi dvěma 
řadami listů ( Selaginella uliginosa A.). 
U některých exotických Selaginell nalézáme ještě jednu zvláštnost morfo- 
logickou, která posud nedošla u botaniků patřičného povšimnutí. Selaginella 
pubescens ku př. (obr. 7. tab. I.) tvoří přízemní oddenky, z kterých vyrůstají 
kolmé osy a , jež se pak rozvinou v zelenou listnatou korunu. Oddenky i kolmé 
osy jsou oblé a spiralně bledými šupinkami listovými posázené, 
Oddenky rozvětvují se pravidelně dichotomicky, protože ale lístky spořádány 
spiralně, není nikde listu nadvidličného. Všude tam, kde dělí se osa ve dvě 
vidlice, pozorujeme pupen b, který vyrůstá nikoliv z úhlu dichotomie, nýbrž 
nad ním a na druhé straně stojí proti němu druhý podobný pupen Oba pu¬ 
peny tedy stojí v rovině, která půlí úhel dichotomie. Oba jsou stejně a sou¬ 
časně založeny, ale jen jeden z nich se obyčejně vyvine a prodlouží v nový 
výběžek oddenkový. 
U druhu Selaginella Martensii a některých příbuzných objevují se tyto 
pupeny na zelených větévkách korunových (obr. 14. tab. I.). Zde sedí rovněž 
v rovině úhel dichotomie půlící «, a sice na straně, kde také se nalézá list 
nadvidličný, sedí za tímto, ale nad úžlabím. Pupeny tyto se zde opět vidličnatě 
dělí a jsou dole tenince a krátce stopečkaté, takže se zdá, že mohou upadnouti 
a v novou rostlinu vyrůsti. Vidlení jich děje se v rovině souběžné k rovině 
celé zploštilé větévky. 
Zač máme tyto pupeny neb větévky považovati? Kdyby tu byl jen jeden 
takový pupen a vynikal přímo z úhlu dichotomie, řekli bychom, že prodlužuje 
ještě starou osu a že tu máme vlastně pravé dichasium rostlin jevnosnubných 
Ale zcela zřetelně vidíme oproti tomu, že vynikají nad úhlem dichotomie. 
Užlabní zplodinou některého listu nejsou, neboť v případě obr. 7. vůbec ne¬ 
mají pod sebou žádného listu a v případě obr. 4 sedí nad úžlabím vidličného 
listu, a to jen na jedné straně, neboť na druhé není vidličného listu a zde 
821 
