6 
čepelky. Zcela podobné tvary popsal a vyobrazil jsem také od Codiaeum ( Crotori) 
variegatum . 1 , V principu shodují se s těmito šitými listy bezovými též tvary 
kornoutkovitých neb láčkovitých listů šeříka (Syringa vulgaris ), 2 ) z nichž 
jeden reprodukován v obr. 24. Též tento list šeříkový jest rozdělen ve dvě 
části; hoření část má svinuté a jako sešité kraje, zřejmým švem ještě znatelné, 
takže vnější povrch této kornoutoví té části též odpovídá rubu listovému. Líc 
na vnitřní straně kornoutku jest takto oddělen od líce dolejší ploché části, 
která pode švem kornoutku se nalézá a ve které kraje listu ve švu spojené 
doleji se opět rozcházejí, jako na obr. 6. Patrně rovná se malá čepelka lícní 
na konci žebra v obr. 6. kornoutkovité části obr. 24. (toliko že není kornout- 
kovitě vyhloubena jak tato), neboť i její kraje jsou na zpodu jejím spojeny; 
velká, plochá, nahoře dvoulaločná čepelka basální tohoto lístku bezového však 
se rovná malé čepelce pod kornoutkem listu šeříkového z obr. 24. 
Ježto čepel lístků abnormální odrůdy bezové jen částečně vyvinuta jest 
náležitě do šířky, jsouc všude tam, kde kraje její na hoření straně lístku se 
ohrnují a sbližují neb docela splývají, značně zúžena, jeví se nám v těchto 
tvarech více méně silné zakrnění čepele, zvláště tam, kde líc jen na úzký pruh 
obmezen neb na malé ostrůvkovité partie roztříštěn jest, jako na obr. 3., 4., 
9., 10. Vrchol zakrnělosti listové jeví se tam, kde velká část lístku až i celý 
lístek na pouhé žebro redukován se spatřuje, jako v obr. 10., jenž představuje 
konečný lístek úplně žebrovitý, pouze na konci úzkým pruhem lícním opatřený, 
a dva postranní lístky v hoření celé polovici žebrovitě zakrnělé. 
Proto, že s ohrnutím kraje spojeno bývá zakrnění čepele, stává se, že 
se nezřídka vyskytují též lístky velmi nestejnostranné, jelikož strana s krajem 
ohrnutým bývá užší než strana protější, nic neb málo ohrnutá, jak viděti na 
lístkách obr. 5., 7. Také není divu, že časem celá polovice neb část její bývá 
naprosto zakrnělá, takže ohrnutý, řeřabatý kraj u samého středního žebra se 
nalézá, jak to ukazují obr. 8. a 14. 
Přirozeně má ohrnutí a »přišití« kraje listového ten následek, že tam, kde 
rub na hoření stranu se ohýbá, povstává dosti ostrá hrana, která nový, ne¬ 
pravý kraj listu přetváří a kterou nazveme hranou lomnou, poněvadž tam 
list vedle kraje jako list papíru složen a přelomen vyhlíží. 
Posléze ještě třeba všimnouti si zvláštní odchylky v nervatuře, kterou 
způsobuje ohrnutý a šitý okraj listový. Odchylka tato záleží v tom, že podle 
ohrnutého kraje táhne se silný krajní nerv neboli svazek cévní, jenž na dolení 
straně listu žebrovitě vystupuje a pochází od obyčejného postranního nervu, 
jenž místo aby šikmo ku kraji odcházel a tam přestával, podle celého kraje 
parallelně se středním nervem běží a s jinými krátkými nervy postranními 
anastomosy tvoří V obr. 2. A vidíme na rubu lístku po levé straně takový po¬ 
délný krajní nerv, jenž od nejdolejšího postranního nervu pochází; v pravé 
polovici tento nerv nedochází až do špičky, za to však hořeji jiný nerv ostatkem 
kraje probíhá. Obr. 13. i? ukazuje tyto krajní nervy na rubu silně žebrovitě zúžené 
') Viz výše citované »Neue Beitráge zur Foliolartheorie des Ovulums«. 
2 ) Viz výše citované »Untersuchungen uber die Homologien atd.« 
838 
